## 11. december 2026

## Sv. Damaza I., pápeža
ľubovoľná spomienka

Pôvodom bol Španiel. Narodil sa okolo roku 305. V Ríme ho prijali do kňazského stavu a roku 366 vo veľmi ťažkých časoch vysvätili za biskupa rímskej cirkvi. Zvolal viac synod proti schizmatikom a heretikom. Rozšíril úctu mučeníkov a ich hroby ozdobil veršami. Zomrel roku 384.

Posvätné čítanie

Bože, príď mi na pomoc.

Pane, ponáhľaj sa mi pomáhať.

Sláva Otcu. Ako bolo. Aleluja.

HYMNUS

Nebeské Slovo, prúdiace

z Otca jak svetlo, Boží jas,

stáva sa telom a ide

v plnosti času spasiť nás.

Dušu nám svetlom rozjasni,

nech plameň lásky v srdci je;

správa o tvojej blízkosti

nech všetko nízke zaženie.

Keď ako sudca prídeš raz,

hlbiny srdca odhalíš:

hriešnikom tresty vymeriaš,

kráľovstvom dobrých odmeníš.

Nech srdce úzkosť nezovrie

pred večným trestom za viny,

lež odpusť nám a prijmi nás

do večnej Božej otčiny.

Sláva buď, Kriste, Kráľ dobrý,

tebe i Bohu Otcovi,

na večné veky sláva buď

aj Duchu Tešiteľovi. Amen.

PSALMÓDIA

Ant. 1 Netrestaj ma, Pane, v svojom hneve.

Žalm 38
Modlitba hriešnika v najväčšom nebezpečenstve
Všetci jeho známi stáli obďaleč. (Lk 23, 49)
I

Nekarhaj ma, Pane, v svojom rozhorčení *

a netrestaj ma v svojom hneve,

lebo tvoje šípy utkveli vo mne, *

dopadla na mňa tvoja ruka.

Pre tvoje rozhorčenie niet na mojom tele zdravého miesta, *

pre môj hriech nemajú pokoj moje kosti.

Hriechy mi prerástli nad hlavu *

a ťažia ma príliš, sťa veľké bremeno.

Ant. Netrestaj ma, Pane, v svojom hneve.

Ant. 2 Pane, ty poznáš každú moju túžbu.

II

Rany mi zapáchajú a hnisajú *

pre moju nerozumnosť.

Zohnutý som a veľmi skľúčený, *

smutne sa vlečiem celý deň.

Bedrá mi spaľuje horúčka *

a moje telo je nezdravé.

Nevládny som a celý dobitý, *

v kvílení srdca nariekam.

Pane, ty poznáš každú moju túžbu; *

ani moje vzdychy nie sú skryté pred tebou.

Srdce mi búcha, sila ma opúšťa *

i svetlo v očiach mi hasne.

Priatelia moji a moji známi odvracajú sa odo mňa pre moju biedu, *

aj moji príbuzní sa ma stránia.

Tí, čo mi číhajú na život, nastavujú mi osídla †

a tí, čo mi stroja záhubu, rozchyrujú o mne výmysly *

a deň čo deň vymýšľajú úklady.

Ant. Pane, ty poznáš každú moju túžbu.

Ant. 3 Pane, vyznávam ti svoju vinu; neopúšťaj ma, Pane, moja spása.

III

Ale ja som sťa hluchý, čo nečuje, *

ako nemý, čo neotvára ústa.

Podobám sa človekovi, čo nepočuje *

a čo nevie obvinenie vyvrátiť.

Pane, pretože v teba dúfam, *

ty ma vyslyšíš, Pane, Bože môj.

A tak hovorím: „Nech sa už neradujú nado mnou; *

a keď sa potknem, nech sa nevystatujú nado mňa.“

Ja, pravda, už takmer padám *

a na svoju bolesť myslím ustavične.

Preto vyznávam svoju vinu *

a pre svoj hriech sa trápim.

Moji nepriatelia sú živí a stále mocnejší, *

ba ešte pribudlo tých, čo ma nenávidia neprávom.

Za dobro sa mi odplácajú zlom a tupia ma za to, *

že som konal dobre.

Neopúšťaj ma, Pane; *

Bože môj, nevzďaľuj sa odo mňa.

Ponáhľaj sa mi na pomoc, *

Pane, moja spása.

Ant. Pane, vyznávam ti svoju vinu; neopúšťaj ma, Pane, moja spása.

Pane, nech zostúpi na mňa tvoje zmilovanie.

Tvoja pomoc, ktorú si mi prisľúbil.

PRVÉ ČÍTANIE

Z Knihy proroka Izaiáša

27, 1-13

Obnova Pánovej vinice

V ten deň Pán potresce

svojím tvrdým, mocným a veľkým mečom

Leviatana, hada na úteku,

Leviatana, skrúteného hada,

a zabije draka, čo je v mori.

V ten deň bude vinica pôvabná;

ospevujte ju.

Ja, Pán, ju strážim

a každú chvíľu ju zalievam.

Strážim ju vo dne v noci,

aby sa jej niečo nestalo.

Nerád sa hnevám.

Ale keby som našiel tŕnie a krovie,

pustím sa s ňou do boja

a podpálim ju,

ak sa nebude utiekať pod moju ochranu

a neuzavrie so mnou mier,

a neuzavrie mier so mnou.

V budúcich dňoch Jakub zapustí korene,

pučať a kvitnúť bude Izrael

a naplní celú zem ovocím.

Vari ho udrel ako tých, čo jeho bijú?

Alebo ho zabil ako tých, čo jeho zabíjajú?

Mierne ho trestá, keď ho zavrhne,

odoženie ho svojím silným dychom v čase, keď duje východný vietor.

A tým sa Jakubova neprávosť odpustí

a konečným ovocím odpustenia jeho hriechu bude,

že rozbije ako vápenec

všetky kamene oltára

a nebudú vyčnievať posvätné háje ani kadidlové oltáre.

Lebo opevnené mesto je spustošené,

príbytok zanedbaný a osamelý ako púšť;

pasie sa tam dobytok, líha tam

a obžiera jeho konáre.

V období sucha jeho lístie opadne,

prídu ženy a zapália ho;

lebo to nie je múdry ľud.

Preto sa nad ním nezmiluje jeho stvoriteľ,

nezľutuje sa nad ním ten, čo ho utvoril.

V ten deň bude Pán vyklepávať klasy

od Rieky až po Egyptský potok

a vy sa po jednom zhromaždíte, synovia Izraela.

V ten deň budú trúbiť na veľkej poľnici

a prídu tí, čo sa stratili v Asýrskej krajine,

aj tí, čo boli vyhnaní do Egypta.

A budú sa klaňať Pánovi

na svätom vrchu v Jeruzaleme.

RESPONZÓRIUM

Porov. Mt 24, 31; Iz 27, 13

Pán pošle svojich anjelov za mohutného zvuku poľnice. * Anjeli zhromaždia jeho vyvolených zo štyroch strán sveta, od jedného kraja neba až po druhý.

Prídu a budú sa klaňať Pánovi na svätom vrchu v Jeruzaleme. * Anjeli.

DRUHÉ ČÍTANIE

Z Traktátu svätého biskupa Augustína proti Faustovi

(Lib. 20, 21; CSEL 25, 562-563)

Mučeníkov si uctievame láskou a spoločenstvom

Kresťanský ľud uctieva pamiatku mučeníkov posvätnou slávnosťou, aby sa povzbudil k ich nasledovaniu, aby mal účasť na ich zásluhách a podporu ich modlitby. Ale nijakému mučeníkovi nestaviame oltáre, iba na pamiatku mučeníkov.

Kedy ktorý kňaz pri oltári, v ktorom sú telesné pozostatky svätých, povedal: Obetujem ti, Peter alebo Pavol, alebo Cyprián? Čo sa obetuje, obetuje sa Bohu, ktorý korunoval mučeníkov, na miestach, kde sa koná spomienka na tých, ktorých korunoval. A tieto miesta nás napomínajú a povzbudzujú k vrúcnejšej láske aj k tým, ktorých môžeme nasledovať, aj k tomu, s pomocou ktorého ich môžeme nasledovať.

Preto si mučeníkov uctievame takou láskou a spoločenstvom, akým uctievame za živa svätých Božích ľudí, u ktorých cítime, že majú srdce ochotné podstúpiť aj muky za pravdu evanjelia. Ale mučeníkov si ctíme o to vrúcnejšie, že majú všetky zápasy bezpečne a víťazne za sebou. Veď víťazov v blaženom živote môžeme oslavovať oveľa smelšie než tých, čo ešte zápasia v tomto živote.

No neuctievame ich, ani ich neprikazujeme uctievať klaňaním (po grécky „latria“), lebo to je povinná služba vyhradená výlučne Božstvu, a takto si uctievame jedine Boha.

A pretože k tejto úcte patrí prinášanie obety, hovoríme o idololatrii, ak niekto prináša obetu idolom. A my v nijakom prípade nič také neprinášame, ani prinášať neprikazujeme ani jednému mučeníkovi, ani jednej svätej duši, ani anjelovi. A keby niekto upadol do tohto bludu, podľa zdravej náuky ho pokarháme, buď aby sa napravil, alebo aby sa toho chránil.

Veď ani sami svätí ako ľudia nechcú, aby im niekto prejavoval takú úctu, aká prináleží iba Bohu. Toto zjavne vidno na Pavlovi a Barnabášovi, keď im chceli Lykaončania obetovať ako bohom, pohnutí zázrakmi, ktoré u nich urobili. Roztrhli si šaty, pričom vyhlasovali a presviedčali ich, že nie sú bohmi, a zakazovali im to robiť.

Lenže iné je, čo učíme, a iné, čo musíme strpieť. Iné je, čo sme povinní hlásať, a iné, čo treba napraviť, ale dokiaľ to nenapravíme, musíme to trpieť.

RESPONZÓRIUM

Ž 116, 15; 34, 21; porov. Jdt 10, 3

V Pánových očiach má veľkú cenu smrť jeho svätých. * Všetky kosti im ochraňuje, ani jedna sa im nezlomí.

Pán ich obliekol do rúcha radosti. * Všetky.

MODLITBA

Modlime sa.

Pane, svätý pápež Damaz bol veľkým ctiteľom mučeníkov a horlivo šíril ich úctu; daj, prosíme, aby sme podľa jeho príkladu aj my oslavovali ich hrdinské skutky. Skrze nášho Pána Ježiša Krista, tvojho Syna, ktorý je Boh a s tebou žije a kraľuje v jednote Ducha Svätého po všetky veky vekov.

Amen.

Text © KBS. Texty sú publikované s vedomím KBS ako pracovná verzia.

© 1999-2026 J. Vidéky