## 24. október 2026

## Sv. Antona Máriu Clareta, biskupa
ľubovoľná spomienka

Narodil sa v Sallente v Španielsku roku 1807. Po kňazskej vysviacke viac rokov chodil po Katalánsku a kázal ľudu. Založil Spoločnosť misionárov a stal sa biskupom na Kube, kde sa veľmi zaslúžil o spásu duší. Keď sa vrátil do Španielska, ešte veľa vytrpel za Cirkev. Zomrel pri Fontfroide vo Francúzsku roku 1870.

Posvätné čítanie

Bože, príď mi na pomoc.

Pane, ponáhľaj sa mi pomáhať.

Sláva Otcu i Synu i Duchu Svätému.
Ako bolo na počiatku, tak nech je i teraz i vždycky i na veky vekov. Amen. Aleluja.

Tento úvod sa vynecháva, ak sa čítanie začína invitatóriom.

HYMNUS

Najlepší Pastier, knieža dušpastierov,

nábožný ľud, hľa, svätí dnešný sviatok

a ochrancovi v radosti aj v plači

za pomoc vďačí.

Sťa úporného zápasníka v boji

nebeskou krizmou posvätil Duch Svätý

a posilnil ho: na srdci mu budú

osudy ľudu.

Príkladom učil, pravdou vychovával,

slepého vodil, liečil nemocného,

pre všetkých bol jak rodič starostlivý,

čo bdie a živí.

Kriste, ty svätcov korunuješ v nebi

záslužným vencom. Pomôž svojmu rodu

činom a túžbou kráčať po šľapaji

tých, čo sú v raji.

Najdrahší Otče, zapoj našu chválu,

začleň ju, Kriste, milostivý Kráľu,

v tom Duchu, čo je nám vždy zábezpekou,

do hymnu vekov! Amen.

PSALMÓDIA

Ant. 1 Kto sa poníži ako dieťa, ten je najväčší v nebeskom kráľovstve.

Žalm 131
Detská dôvera v Pána
Učte sa odo mňa, lebo som tichý a pokorný srdcom. (Mt 11, 29)

Pane, moje srdce sa nevystatuje, *

moje oči nehľadia povýšene.

Neženiem sa za veľkými vecami *

ani za divmi pre mňa nedosiahnuteľnými.

Ale ja som svoju dušu *

upokojil a utíšil.

Ako nasýtené dieťa v matkinom náručí, *

ako nasýtené dieťa, tak je moja duša vo mne.

Dúfaj, Izrael, v Pána *

odteraz až naveky.

Sláva Otcu i Synu *

i Duchu Svätému.

Ako bolo na počiatku, tak nech je i teraz i vždycky *

i na veky vekov. Amen.

Ant. Kto sa poníži ako dieťa, ten je najväčší v nebeskom kráľovstve.

Ant. 2 Môj Bože, v úprimnosti srdca som s radosťou obetoval všetko.

Žalm 132
Božie prisľúbenie Dávidovmu domu
Pán, Boh, mu dá trón jeho otca Dávida. (Lk 1, 32)
I

Pane, pamätaj na Dávida *

a na jeho veľkú ochotu,

že prisahal Pánovi *

a mocnému Bohu Jakubovmu zložil sľub:

„Do príbytku svojho domu nevkročím, *

ani sa neuložím na svoje lôžko;

svojim očiam nedoprajem spánku *

ani svojim viečkam zdriemnutia,

kým nenájdem miesto pre Pána, *

príbytok pre mocného Jakubovho Boha.“

Počuli sme, že archa je v Efrate, *

a našli sme ju na jaarských nivách.

Vstúpme teda do Pánovho príbytku *

a padnime k podnožke jeho nôh.

Zaujmi, Pane, miesto svojho odpočinku, *

ty a archa tvojej všemoci.

Tvoji kňazi nech sa odejú do spravodlivosti *

a tvoji svätí nech plesajú.

Pre svojho služobníka Dávida *

neodmietaj tvár svojho pomazaného.

Sláva Otcu i Synu *

i Duchu Svätému.

Ako bolo na počiatku, tak nech je i teraz i vždycky *

i na veky vekov. Amen.

Ant. Môj Bože, v úprimnosti srdca som s radosťou obetoval všetko.

Ant. 3 Dávidovi sa Pán zaviazal prísahou; je pravdivá: upevnil jeho kráľovstvo naveky.

II

Dávidovi sa Pán zaviazal prísahou; *

je pravdivá, nikdy ju neodvolá:

„Potomka z tvojho rodu *

posadím na tvoj trón.

Ak tvoji synovia dodržia moju zmluvu *

a moje príkazy, ktoré ich naučím,

aj ich synovia *

budú sedieť na tvojom tróne naveky.“

Lebo Pán si vyvolil Sion, *

želal si mať ho za svoj príbytok:

„To je miesto môjho odpočinku naveky; *

tu budem bývať, lebo som túžil za ním.

Štedro požehnám jeho komory, *

chlebom nasýtim jeho chudobných.

Jeho kňazov odejem do rúcha spásy *

a svätí budú plesať v radosti.

Tu Dávidovej moci dám vypučať, *

svojmu pomazanému pripravím svetlo.

Jeho nepriateľov hanbou zakryjem, *

no na jeho hlave zažiari diadém.“

Sláva Otcu i Synu *

i Duchu Svätému.

Ako bolo na počiatku, tak nech je i teraz i vždycky *

i na veky vekov. Amen.

Ant. Dávidovi sa Pán zaviazal prísahou; je pravdivá: upevnil jeho kráľovstvo naveky.

Poďte a pozrite na diela Pánove.

On vykonal úžasné veci na zemi.

PRVÉ ČÍTANIE

Z Knihy proroka Barucha

3, 9-15. 24 – 4, 4

Spása Izraela sa opiera o múdrosť

Počúvaj, Izrael, príkazy života,

napnite sluch, aby ste sa naučili byť rozumnými.

Čo je, Izrael?

Čo je, že si v nepriateľskej krajine?

Zostarel si v cudzej krajine,

poškvrnil si sa mŕtvolami,

pripočítaný si k tým, čo sú v podsvetí.

Opustil si prameň múdrosti.

Keby si bol kráčal po Božej ceste,

bol by si býval v pokoji naveky.

Nauč sa, kde je rozumnosť,

kde je sila, kde je rozum,

aby si vedel, aj kde je dlhý vek a život,

kde je svetlo očí a pokoj.

Kto našiel jej miesto?

A kto vošiel do jej pokladníc?

Izrael, aký veľký je Boží dom

a preveľké miesto jeho vlastníctva!

Je veľké a bez konca,

je vysoké a nezmerateľné.

Tam boli tí slávni obri, čo žili na počiatku,

veľkí postavou a obratní v boji.

Ale ich si Boh nevyvolil,

ani im nedal cestu výchovy

a zahynuli, lebo nemali rozumnosť,

zahynuli pre svoju obmedzenosť.

Kto vystúpil do neba a vzal ju

a zniesol ju z oblakov?

Kto preplával more a našiel ju

a prinesie ju za rýdze zlato?

Nieto toho, kto by poznal jej cestu,

ani toho, kto by objavil jej chodník.

Ale ten, ktorý vie všetko, pozná ju,

vynašiel ju svojou rozumnosťou.

Ten, ktorý založil zem na večný čas

a naplnil ju štvornohými zvieratami.

Ten, ktorý vysiela svetlo a ono ide,

zavolal ho a ono ho s chvením poslúchlo.

I hviezdy zažiarili na svojich strážach

a potešili sa.

Zavolal ich a povedali: „Tu sme!“

a veselo svietia tomu, ktorý ich vytvoril.

Toto je náš Boh

a iného nemožno k nemu prirovnať.

On našiel každú cestu k múdrosti

a dal ju svojmu služobníkovi Jakubovi

a svojmu miláčikovi Izraelovi.

Potom sa zjavila na zemi

a žila s ľuďmi.

Ona je knihou Božích prikázaní

a zákonom, ktorý zostáva naveky.

Všetci, ktorí sa jej držia, budú žiť,

tí však, čo ju opúšťajú, zomrú.

Obráť sa, Jakub, a chop sa jej,

choď za žiarou v jej svetle.

Nedávaj svoju slávu inému

a svoje hodnosti cudziemu národu.

Blahoslavení sme, Izrael,

lebo my vieme, čo sa páči Bohu.

RESPONZÓRIUM

Rim 11, 33; Bar 3, 32a. 37b

Aká hĺbka Božieho bohatstva, múdrosti a vedomosti; * Aké nepochopiteľné sú jeho súdy a nevyspytateľné jeho cesty!

Ten, ktorý vie všetko, pozná múdrosť a dal ju svojmu miláčikovi Izraelovi. * Aké nepochopiteľné sú jeho súdy a nevyspytateľné jeho cesty!

DRUHÉ ČÍTANIE

Z diela svätého biskupa Antona Máriu Clareta

(L’Egoismo vinto, Romæ 1869, 60)

Ženie nás Kristova láska

Svätí apoštoli hnaní ohňom Svätého Ducha pochodili celý svet. Tým istým ohňom zapálení apoštolskí misionári išli, idú a pôjdu až na kraj sveta, od jedného pólu zeme po druhý ohlasovať Božie slovo, takže môžu právom o sebe použiť slová apoštola Pavla: „Ženie nás Kristova láska.“

Kristova láska nás pobáda, burcuje, aby sme bežali, ba leteli akoby na krídlach svätej horlivosti. Kto naozaj miluje Boha, miluje aj blížneho. Kto je horlivý, ten aj miluje, ale na vyššom stupni podľa stupňa lásky, takže čím väčšou láskou horí, tým ho ženie väčšia horlivosť. Ak niekto nemá horlivosti, je to dôkaz, že v jeho srdci vyhasla láska. Kto má horlivosť, túži a aj robí všetko, čo sa dá, a usiluje sa, aby ľudia čoraz viac poznali a milovali Boha a aby mu slúžili v tomto i v druhom živote, lebo táto svätá láska nemá nijaké hranice. A to robí aj s blížnym. Želá si a namáha sa, aby boli všetci tu na zemi spokojní a šťastní a v nebeskej vlasti blažení; aby boli všetci spasení; aby nik nezahynul naveky, ani neurážal Boha a neostával ani na okamih v hriechu, ako to vidíme na svätých apoštoloch a na všetkých, ktorých ženie apoštolský duch.

Ja si hovorím: Synom Máriinho nepoškvrneného Srdca je muž, ktorý horí láskou a kade prejde, zapaľuje; ktorý účinne túži a zo všetkých síl sa usiluje zapáliť všetkých ľudí ohňom božskej lásky. Ničím sa nedá odradiť, teší sa, ak niečo stráca, vrhá sa do práce, ochotne prijíma ťažkosti, usmieva sa, keď ho potupujú, raduje sa v mukách. Nemyslí na nič iné, len ako nasledovať Ježiša Krista a napodobňovať ho v modlitbe, v práci, v utrpení a v ustavičnej a výlučnej starosti o Božiu slávu a spásu duší.

RESPONZÓRIUM

1 Sol 2, 8; Gal 4, 19

Najradšej by sme vám boli odovzdali nielen Božie evanjelium, ale aj vlastný život. * Takými drahými ste sa nám stali.

Deti moje, znovu vás v bolestiach rodím, kým vo vás nebude stvárnený Kristus. * Takými drahými ste sa nám stali.

MODLITBA

Modlime sa.

Bože, ty si obdaril svätého biskupa Antona Máriu veľkou láskou a trpezlivosťou pri hlásaní evanjelia národom; na jeho príhovor dopraj, aby sme aj my hľadali Božie kráľovstvo a horlivo privádzali svojich blížnych ku Kristovi. Lebo on je Boh a s tebou žije a kraľuje v jednote Ducha Svätého po všetky veky vekov.

Amen.

Potom, aspoň pri spoločnom recitovaní, sa dodá:

Dobrorečme Pánovi.

Bohu vďaka.

V predĺženom slávení vigílie v nedeľu a na slávnosti pred hymnom Te Deum sa recitujú chválospevy a číta sa evanjelium, ako je to naznačené v Dodatku (online zatiaľ nie je spracovaný).

Ak sa ofícium posvätného čítania koná bezprostredne pred inou hodinou, vtedy sa na začiatku čítania môže brať hymnus z tej liturgickej hodiny; na konci čítania sa vynechá záverečná modlitba aj zvolanie a na začiatku nasledujúcej hodiny sa vynechá úvodný verš so Sláva Otcu.

Text © KBS. Texty sú publikované s vedomím KBS ako pracovná verzia.

© 1999-2026 J. Vidéky