## 11. jún 2026

## Sv. Barnabáša, apoštola
spomienka

Narodil sa na ostrove Cyprus. Uvádza sa medzi prvými veriacimi v Jeruzaleme. V Antiochii hlásal evanjelium; pridal sa k apoštolovi Pavlovi a sprevádzal ho na prvej apoštolskej ceste. Zúčastnil sa na Jeruzalemskom koncile. Keď sa vrátil do vlasti, šíril tam evanjelium a tam aj zomrel.

Posvätné čítanie

Bože, príď mi na pomoc.

Pane, ponáhľaj sa mi pomáhať.

Sláva Otcu i Synu i Duchu Svätému.
Ako bolo na počiatku, tak nech je i teraz i vždycky i na veky vekov. Amen. Aleluja.

Tento úvod sa vynecháva, ak sa čítanie začína invitatóriom.

HYMNUS

Blažený muž a sprievodca,

pomocník apoštolov, hľaď:

chceme ťa prosiť o pomoc

a na chválu ti zaspievať.

Skrz svätých poslov Kristových

nastal čas spásy, milosti,

vek pravdy, šťastia, pokoja

a opravdivej radosti.

Na apoštolskú úlohu

aj teba vybral Boh, náš Pán,

Kristus ťa mocou obdaril

a milosť zdvihla k výšinám.

Ty šťastný svetla rozsievač,

vypros, nech v Slnku-Kristovi

obilie zrie už vzklíčené

a bude v sýpkach Pánových.

Už s apoštolmi v nebi si,

v sudcovskej skvieš sa hodnosti;

pomôž nám hriechov zbaviť sa,

nech hreje nás jas milosti.

Sláva buď Svätej Trojici,

čo slávne tróni v nebesiach;

nech naša duša teší sa

a v sláve neba zaplesá. Amen.

PSALMÓDIA

Ant. 1 Pane, zachránil si nás pred utláčateľmi; naveky budeme velebiť tvoje meno.

Žalm 44
Pohromy národa
V tomto všetkom slávne víťazíme skrze toho, ktorý nás miluje. (Rim 8, 37)
I

Bože, na vlastné uši sme počuli, †

naši otcovia nám rozprávali *

o dielach, ktoré si vykonal za ich dní, za dní pradávnych.

Ty si svojou rukou vyhnal pohanov a našich otcov si usadil, *

zničil si národy a našich otcov si rozmnožil.

Veď nie svojím mečom získali krajinu, *

nepomohlo im vlastné rameno,

ale tvoja pravica, tvoje rameno a jas tvojej tváre, *

lebo ich máš rád.

Ty si môj kráľ a môj Boh, *

ty pomáhaš Jakubovi.

Len s tebou sme zahnali nepriateľov *

a v tvojom mene zničili tých, čo sa vzbúrili proti nám.

Nespolieham sa veru na svoj luk, *

ani môj meč ma nezachráni.

Ty si nás zachránil pred utláčateľmi *

a zahanbil si tých, čo nás nenávideli.

V Bohu sa budeme chváliť celý deň *

a naveky budeme velebiť tvoje meno.

Sláva Otcu i Synu *

i Duchu Svätému.

Ako bolo na počiatku, tak nech je i teraz i vždycky *

i na veky vekov. Amen.

Ant. Pane, zachránil si nás pred utláčateľmi; naveky budeme velebiť tvoje meno.

Ant. 2 Zľutuj sa, Pane, nad svojím ľudom a nevystavuj potupe svoje dedičstvo.

II

Ale teraz si nás zavrhol a zahanbil, *

už netiahneš, Bože, s našimi vojmi.

Zahnal si nás na útek pred našimi nepriateľmi *

a sme korisťou tých, čo nás nenávidia.

Vydal si nás ako ovce na zabitie *

a roztrúsil si nás medzi pohanov.

Svoj ľud si predal bez zisku *

a neobohatil si sa jeho predajom.

Vystavil si nás na potupu susedom *

a na posmech i pohanu nášmu okoliu.

Urobil si z nás príslovie pre pohanov *

a národy krútia hlavou nad nami.

Celý deň mám pred očami svoju potupu *

a rumenec hanby mi pokrýva tvár,

keď počúvam potupné a posmešné hlasy, *

keď vidím, ako nepriateľ horí pomstou.

Sláva Otcu i Synu *

i Duchu Svätému.

Ako bolo na počiatku, tak nech je i teraz i vždycky *

i na veky vekov. Amen.

Ant. Zľutuj sa, Pane, nad svojím ľudom a nevystavuj potupe svoje dedičstvo.

Ant. 3 Vstaň, Pane, a vykúp nás, veď si milosrdný.

III

Toto všetko nás postihlo, †

hoci sme nezabudli na teba *

a neporušili sme zmluvu s tebou.

Naše srdce sa neodvrátilo od teba, *

ani naše kroky nezišli z tvojej cesty,

a predsa si nás ponížil v kraji líšok *

a zahalil tôňou smrti.

Keby sme zabudli na meno nášho Boha *

a vzpínali ruky k bohu cudziemu,

či Boh na to nepríde? *

On predsa pozná tajnosti srdca.

Veď pre teba nás usmrcujú deň čo deň, *

pokladajú nás za ovce na zabitie.

Prebuď sa, Pane, prečo spíš? *

Vstaň a nezavrhni nás navždy.

Prečo odvraciaš svoju tvár? *

Vari môžeš zabudnúť na našu biedu a naše súženie?

Veď naša duša je pokorená až do prachu, *

naše telo je pritlačené k zemi.

Vstaň, Pane, pomôž nám *

a vykúp nás, veď si milosrdný.

Sláva Otcu i Synu *

i Duchu Svätému.

Ako bolo na počiatku, tak nech je i teraz i vždycky *

i na veky vekov. Amen.

Ant. Vstaň, Pane, a vykúp nás, veď si milosrdný.

Pane, ku komu by sme išli?

Ty máš slová večného života.

PRVÉ ČÍTANIE

Z Knihy Jozue

5, 13 – 6, 21

Spustošenie najsilnejšieho nepriateľského mesta

V tých dňoch: Keď bol Jozue na poli mesta Jericha, zdvihol oči a videl, že oproti nemu stojí akýsi muž a drží vytasený meč. Podišiel k nemu a povedal: „Patríš k nám alebo k nepriateľom?“ On odvetil: „Nie. Som vodcom Pánovho vojska a teraz som prišiel.“ Jozue padol tvárou na zem, poklonil sa mu a povedal: „Čo odkazuje môj Pán svojmu služobníkovi?“ A vodca Pánovho vojska povedal Jozuovi: „Zobuj si z nôh sandále, lebo miesto, na ktorom stojíš, je sväté.“ A Jozue urobil, ako mu rozkázal.

Ale Jericho bolo opevnené a zatvorené pred synmi Izraela a nik sa neodvážil ani vyjsť, ani vojsť.

Tu Pán povedal Jozuovi: „Pozri, dal som ti do ruky Jericho aj jeho kráľa a všetkých udatných mužov. Všetci bojovníci nech obídu raz za deň mesto a nech to robia šesť dní. Sedem kňazov bude niesť sedem poľníc z baraních rohov pred archou zmluvy. V siedmy deň obídete mesto sedem ráz a kňazi zatrúbia na poľniciach. A keď zaznie dlhší zvuk trúby a rozozvučí sa vám v ušiach, všetok ľud zvolá mohutným hlasom a mestské hradby sa od základov zrútia a každý vnikne na mieste, oproti ktorému stojí.“

Nunov syn Jozue zvolal teda kňazov a povedal im: „Vezmite archu zmluvy a siedmi iní kňazi nech vezmú sedem poľníc a nech kráčajú pred Pánovou archou.“ A ľudu povedal: „Choďte a obíďte mesto a ozbrojení muži nech idú pred Pánovou archou.“

Keď Jozue ukončil reč, sedem kňazov trúbilo na sedem poľníc pred Pánovou archou zmluvy. Ozbrojené vojsko išlo pred trúbiacimi kňazmi, ostatný ľud šiel za archou a všetko sa ozývalo zvukom poľníc. Jozue prikázal ľudu: „Nekričte, nech nepočuť váš hlas, nech ani slovo nevyjde z vašich úst, kým nepríde deň, keď vám poviem: Kričte a volajte!“ Pánova archa obišla teda cez deň mesto a vrátili sa do tábora, kde prenocovali.

Jozue vstal ešte za noci, kňazi vzali Pánovu archu a siedmi z nich sedem poľníc z baraních rohov, išli pred Pánovou archou a trúbili a ozbrojený ľud šiel pred nimi. Ostatný ľud šiel za zvuku poľníc za archou. Na druhý deň obišli raz mesto a vrátili sa do tábora. Tak to robili šesť dní.

V siedmy deň vstali zavčas rána a tak isto obišli mesto sedem ráz. V ten deň iba obišli mesto sedem ráz. Keď obchádzali siedmy raz, kňazi zatrúbili na poľniciach a Jozue povedal ľudu: „Volajte! Pán vám mesto vydal. Mesto nech je prekliate. Ono i všetko, čo je v ňom, patrí Pánovi. Iba neviestka Rachab zostane nažive so všetkými, čo sú s ňou v dome, lebo ukryla poslov, ktorých sme poslali. Ale vy sa chráňte zobrať si čokoľvek z toho, čo je prekliate, aby ste sa nestali vinnými zo sprenevery a neprivolali na celý izraelský tábor kliatbu a nešťastie. Všetko zlato a striebro, čo tam bude, i medené a železné nádoby, bude zasvätené Pánovi a uloží sa do jeho pokladnice.“

Keď teda začal všetok ľud volať, len čo zazneli trúby a do uší zástupov sa dostal mohutný krik, hradby sa zrútili. Každý vystúpil na mieste, ktoré bolo oproti nemu, a mesto zaujali. A pozabíjali všetko, čo v ňom bolo: od muža až po ženu a od dieťaťa až po starca; aj dobytok, ovce a oslov pobili ostrím meča.

RESPONZÓRIUM

Porov. Iz 25, 1ab. 2ad; Hebr 11, 30

Pane, ty si môj Boh; budem ťa velebiť, budem oslavovať tvoje meno, * Lebo mesto si premenil na hŕbu rozvalín a nikdy nebude obnovené.

Pre vieru padli múry Jericha, keď ich obchádzali sedem dní. * Lebo mesto si premenil na hŕbu rozvalín a nikdy nebude obnovené.

DRUHÉ ČÍTANIE

Z Traktátov svätého biskupa Chromácia na Matúšovo evanjelium

(Tract. 5, 1. 3-4: CCL 9, 405-407)

Vy ste svetlo sveta

„Vy ste svetlo sveta. Mesto postavené na návrší sa nedá ukryť. Ani lampu nezažnú a nepostavia pod mericu, ale na svietnik, aby svietila všetkým, čo sú v dome.“ Pán nazval svojich učeníkov soľou zeme, lebo oni nebeskou múdrosťou osviežili ľudské srdcia omámené diablom. Teraz ich nazýva aj svetlom sveta, lebo osvietení ním, pravým a večným Svetlom, stali sa aj oni svetlom v temnotách.

Keďže on sám je Slnkom spravodlivosti, plným právom nazýva svetlom sveta aj svojich učeníkov. Veď cez nich akoby cez dajaké žiarivé lúče vylieva na celý svet svetlo svojej pravdy, lebo zahnali zo sŕdc ľudí temnoty bludu tým, že im ukázali svetlo pravdy.

Cez nich sme boli aj my osvietení a z tmy sme sa stali svetlom, ako hovorí Apoštol: „Kedysi ste boli tmou, ale teraz ste svetlom v Pánovi. Žite ako deti svetla!“ A opäť: „Nie ste synmi noci ani tmy, ale ste synmi svetla a synmi dňa.“

Právom aj svätý Ján vo svojom liste svedčí: „Boh je svetlo“ a kto ostáva v Bohu, je vo svetle, ako je aj on vo svetle. A keď máme to šťastie, že sme boli vyslobodení z tmy bludu, musíme žiť stále vo svetle ako deti svetla. Preto hovorí Apoštol: „Medzi ktorými svietite ako svetlá na tomto svete tým, že sa držíte slova života.“

Ak to nebudeme robiť, hrozí, že svojou nevernosťou ako nejakým závojom zakryjeme a zatienime také potrebné a užitočné svetlo na vlastnú i cudziu škodu. A preto aj ten, čo dostal talent, aby ním získal nebeskú odmenu, a on ho radšej ukryl, ako by ho mal dať na stôl peňazomencom, dostal zaslúžený trest, ako vieme a čítame.

Preto v nás musí stále svietiť tá žiariaca lampa, čo bola zažatá na našu spásu. Máme totiž lampu nebeského prikázania a duchovnej milosti, o ktorej Dávid povedal: „Tvoje prikázanie je svetlo pre moje nohy a pochodeň na mojich chodníkoch.“ Aj Šalamún o nej hovorí: „Lebo lampou je prikázanie zákona.“

Preto túto lampu zákona a viery nesmieme ukrývať, ale na spásu mnohých ju treba v Cirkvi stále stavať ako na svietnik, aby sme mali zo svetla tejto pravdy aj my úžitok a aby osvietilo všetkých veriacich.

RESPONZÓRIUM

Sk 11, 23-24

Keď prišiel Barnabáš do Antiochie a videl Božiu milosť, zaradoval sa, * Lebo on bol muž dobrý, plný Ducha Svätého a viery.

A povzbudzoval všetkých, aby vytrvali v Pánovi, ako si zaumienili v srdci. * Lebo on bol muž dobrý, plný Ducha Svätého a viery.

MODLITBA

Modlime sa.

Bože, ty si poslal svätého Barnabáša, plného viery a Ducha Svätého, obrátiť národy k viere; daj, prosíme, aby sa Kristovo evanjelium, ktoré on tak neochvejne šíril, stále s vierou ohlasovalo slovami i skutkami. Skrze nášho Pána Ježiša Krista, tvojho Syna, ktorý je Boh a s tebou žije a kraľuje v jednote Ducha Svätého po všetky veky vekov.

Amen.

Potom, aspoň pri spoločnom recitovaní, sa dodá:

Dobrorečme Pánovi.

Bohu vďaka.

V predĺženom slávení vigílie v nedeľu a na slávnosti pred hymnom Te Deum sa recitujú chválospevy a číta sa evanjelium, ako je to naznačené v Dodatku (online zatiaľ nie je spracovaný).

Ak sa ofícium posvätného čítania koná bezprostredne pred inou hodinou, vtedy sa na začiatku čítania môže brať hymnus z tej liturgickej hodiny; na konci čítania sa vynechá záverečná modlitba aj zvolanie a na začiatku nasledujúcej hodiny sa vynechá úvodný verš so Sláva Otcu.

Text © KBS. Texty sú publikované s vedomím KBS ako pracovná verzia.

© 1999-2026 J. Vidéky