## 21. december 2026

## Sv. Petra Kanízia, kňaza a učiteľa Cirkvi
na spomienku

Narodil sa roku 1521 v Nijmegen v antickej Gelrii (dnes v Holandsku). V Kolíne nad Rýnom vstúpil do Spoločnosti Ježišovej. Roku 1546 bol vysvätený za kňaza. Poslali ho do Nemecka, kde mnoho rokov horlivo, písmom i slovom, pracoval na obrane a upevnení katolíckej viery. Vydal mnoho kníh. Medzi nimi vyniká kniha s názvom Katechizmus. Zomrel vo Fribourgu vo Švajčiarsku roku 1597.

Posvätné čítanie

Bože, príď mi na pomoc.

Pane, ponáhľaj sa mi pomáhať.

Sláva Otcu i Synu i Duchu Svätému.
Ako bolo na počiatku, tak nech je i teraz i vždycky i na veky vekov. Amen. Aleluja.

Tento úvod sa vynecháva, ak sa čítanie začína invitatóriom.

HYMNUS

Príď, Kriste, spása národov,

naroď sa z Panny Márie;

nech žasne svet a umĺkne:

taký zrod Boha hoden je.

Duch Svätý Pannu zatônil;

– neznala muža Mária –,

Slovo sa stáva človekom,

na kvet sa púčok rozvíja.

Pod srdcom Panny zreje Plod;

jej čistota je žiarivá,

jej čnosti – krásna kytica,

jak v chráme Boh v nej prebýva.

On, Mocný, dvojej podstaty,

nech sa už vydá na cestu,

nech vyjde z krásnej komnaty

zachrániť svoju nevestu.

Vo všetkom s Otcom rovnaký,

telom sa ľudským priodial,

by liečil naše slabosti

a večnú spásu daroval.

Žiaria už tvoje jasličky,

noc novým svetlom oplýva,

čo nevyhasí žiadna tma,

čo vlastní viera ohnivá.

Sláva ti, Kriste, Kráľ dobrý,

tebe i Bohu Otcovi,

na večné veky sláva buď

aj Duchu Tešiteľovi. Amen.

PSALMÓDIA

Ant. 1 Aký dobrý je Boh voči statočným. †

Žalm 73
Prečo trpí spravodlivý
Blahoslavený je, kto sa na mne nepohorší. (Mt 11, 6)
I

Aký dobrý je Boh voči statočným, *

† Boh voči tým, čo majú srdce čisté.

No mne sa temer nohy podlomili, *

takmer som sa zapotácal.

Lebo som žiarlil na chvastúňov, *

keď som videl, ako bezstarostne si žijú hriešnici.

Neprekáža im zhola nič, *

sú zdraví a vypasení,

nesužujú sa ako iní smrteľníci, *

ani netrpia ako iní ľudia.

Preto ich pýcha ovíja sťa náhrdelník *

a násilnosť ich zahaľuje ako rúcho.

Akoby z tuku sa liahne ich zloba *

a vybuchuje zlomyseľnosť.

Posmievajú sa a zlomyseľne hovoria, *

povýšenecky sa zastrájajú.

Ústa dvíhajú proti nebu *

a jazyk sa im vláči po zemi.

Sedia si na výšinách *

a nezasahuje ich povodeň.

Vravia si: „Vari to vidí Boh? *

A vie o tom Najvyšší?“

Hľa, to sú hriešnici: *

bezstarostne si žijú a hromadia bohatstvo.

Sláva Otcu i Synu *

i Duchu Svätému.

Ako bolo na počiatku, tak nech je i teraz i vždycky *

i na veky vekov. Amen.

Ant. Aký dobrý je Boh voči statočným.

Ant. 2 Smiech hriešnikov sa obráti na nárek a radosť na žiaľ.

II

Nuž povedal som si: „Veru nadarmo som si srdce čisté zachoval *

a v nevinnosti som si ruky umýval;

šľahaný som deň čo deň *

a trestaný už od rána.“

Keby som si povedal: „Budem rozprávať ako oni,“ *

to by som, veru, zradil pokolenie tvojich synov.

Tu som sa zamyslel, aby som to pochopil; *

zrejme to bolo nad moje sily,

kým som, Bože, nevstúpil do tvojej svätyne, *

kde som pochopil, aký bude ich koniec.

Naozaj ich staviaš na pôdu šmykľavú *

a vrháš ich do záhuby.

Ako vychádzajú navnivoč! *

Náhle je po nich, hynú od hrôzy.

Ako sen prebúdzajúceho sa človeka, *

tak sa rozplynú, keď zakročíš ty, Pane.

Sláva Otcu i Synu *

i Duchu Svätému.

Ako bolo na počiatku, tak nech je i teraz i vždycky *

i na veky vekov. Amen.

Ant. Smiech hriešnikov sa obráti na nárek a radosť na žiaľ.

Ant. 3 Hynú všetci, čo sa vzďaľujú od teba; pre mňa je slasťou byť v Božej blízkosti.

III

Moje srdce je plné trpkosti *

a celé vnútro doráňané.

Hlúpy som bol a nechápavý *

a pred tebou som bol ako dobytča.

Ale ja som stále pri tebe *

a ty mi držíš pravicu.

Vedieš ma podľa svojho zámeru *

a nakoniec ma prijmeš do slávy.

Veď kohože mám na nebi? *

A keď som pri tebe, nič pozemské ma neteší.

Hynie mi telo i srdce, *

no Boh je Boh môjho srdca a podiel večitý.

Hľa, ako hynú všetci, čo sa vzďaľujú od teba, *

zatracuješ všetkých, čo sú ti neverní.

Pre mňa je slasťou byť v Božej blízkosti *

a v Pánu Bohu svoju nádej mať

a ohlasovať všetky jeho diela *

v bránach dcéry sionskej.

Sláva Otcu i Synu *

i Duchu Svätému.

Ako bolo na počiatku, tak nech je i teraz i vždycky *

i na veky vekov. Amen.

Ant. Hynú všetci, čo sa vzďaľujú od teba; pre mňa je slasťou byť v Božej blízkosti.

Pane, Bože náš, obnov nás.

Rozjasni svoju tvár a budeme spasení.

PRVÉ ČÍTANIE

Z Knihy proroka Izaiáša

48, 12-21; 49, 9b-13

Nový Exodus

Toto hovorí Pán:

„Počúvaj ma, Jakub,

Izrael, ktorého som si ja povolal;

ja, ja prvý a posledný.

Moja ruka založila zem,

moja pravica rozpäla nebesia;

ja ich volám a razom tu stoja.

Vy všetci sa zhromaždite a počujte:

Kto z nich oznámil tieto veci?

Ten, ktorého Pán miluje,

uplatní jeho vôľu v Babylone

a jeho moc na Chaldejcoch.

Ja, ja som to povedal a povolal som ho.

Priviedol som ho a jeho cesta bola úspešná.

Pristúpte ku mne a počujte toto:

Od počiatku som nikdy nehovoril potajomky.

Od toho času, ako sa to deje, som tam;

a teraz ma Pán, Boh, poslal so svojím duchom.“

Toto hovorí Pán, tvoj vykupiteľ, Svätý Izraela:

„Ja som Pán, tvoj Boh, ktorý ťa učí, čo ti osoží,

a vedie ťa po ceste, ktorou máš ísť.

Keby si si bol všímal moje príkazy,

tvoj pokoj by bol ako rieka

a tvoja spravodlivosť ako morské vlny;

ako piesku by bolo tvojich potomkov

a ratolestí tvojho lona ako zrniek piesku.

Nezaniklo by, ani by nebolo vyhladené

jeho meno spred mojej tváre.

Vyjdite z Babylonu, utečte od Chaldejcov,

jasavým hlasom zvestujte;

oznamujte to,

až do končín zeme to rozneste,

hovorte: ‚Pán vykúpil svojho služobníka Jakuba.‘

Neboli smädní, keď ich viedol po púšti;

vyviedol im vodu zo skaly;

roztrhol skalu a vytryskla voda.

„Budú sa pásť popri cestách,

ich pastva bude na všetkých holých pahorkoch.

Nebudú lačnieť ani žízniť

a nezraní ich úpal ani slnce;

lebo ich bude viesť ten, čo sa zľutoval nad nimi,

a k prameňom vôd ich privedie.

Zo všetkých svojich vrchov cesty porobím

a moje chodníky sa vyvýšia.

Hľa, títo prídu zďaleka,

tí, hľa, od severu a od mora

a tamtí z krajiny Sinim.“

Plesaj, nebo, a jasaj, zem,

plesaním znejte, vrchy,

lebo Pán utešuje svoj ľud

a nad svojimi biednymi sa zľutúva.

RESPONZÓRIUM

Porov. Iz 49, 13; Ž 72, 7

Plesaj, nebo, a jasaj, zem, plesaním znejte, vrchy; lebo náš Pán príde * A zľutuje sa nad svojimi biednymi.

V jeho dňoch bude prekvitať spravodlivosť a plnosť pokoja. * A zľutuje sa nad svojimi biednymi.

DRUHÉ ČÍTANIE

Z Výkladu Lukášovho evanjelia od svätého biskupa Ambróza

(Lib. 2, 19. 22-23. 26-27: CCL 14, 39-42)

Návšteva blahoslavenej Panny Márie

Keď anjel zvestoval Panne Márii tajomnú udalosť, doložil svoju vierohodnosť príkladom, že stará a neplodná žena počala dieťa, a takto chcel Máriu uistiť, že Boh môže všetko, čo chce.

Len čo to Mária počula, ponáhľala sa do hornatého kraja. Nie že by neverila tomuto výroku, nedôverovala poslovi alebo pochybovala o jeho príklade, ale preto, že ju prisľúbenie napĺňalo šťastím, že cítila potrebu slúžiť, že ju poháňala radosť.

A kam sa mala ponáhľať ona, naplnená Bohom, ak nie k výšinám? Milosť Svätého Ducha nepozná pomalosť ani únavu. A Máriin príchod i dobrodenie Pánovej prítomnosti pôsobí okamžite: „Len čo Alžbeta začula Máriin pozdrav, dieťa v jej lone sa zachvelo a naplnil ju Duch Svätý.“

Teraz si všimni každé slovo zvlášť i jeho osobitý význam. Alžbeta prvá počula hlas, ale Ján prvý pocítil milosť; ona počula podľa prirodzeného poriadku, on sa radostne zachvel pre veľké tajomstvo; ona vníma Máriin príchod, on Pánov; žena príchod ženy, dieťa príchod dieťaťa; ženy o milosti rozprávajú a v deťoch pôsobí; prostredníctvom matiek sa začínajú veľké tajomstvá lásky a obe matky dvojnásobne zázračne prorokujú pod vplyvom ducha detí.

Dieťa sa zachvelo a matku naplnil Duch Svätý. Teda matku nenaplnil skôr ako syna. Ale keď naplnil syna, naplnil aj matku. Ján sa chvel jasotom, aj Máriin duch jasal. Keď sa Ján zachvel, Alžbetu naplnil Duch Svätý, ale o Márii vieme, že jej duch jasal, no nie preto, že by ju bol naplnil Duch, veď Nepochopiteľný už pôsobil v matke nepochopiteľne. Alžbetu naplnil Duch Svätý až po počatí, Máriu pred počatím. „Blahoslavená si, lebo si uverila,“ hovorí.

Ale aj vy ste blahoslavení, vy, čo ste počuli a uverili, lebo každý, kto uverí, počne a porodí Božie Slovo a pochopí jeho účinky.

Kiež by v každom človeku bola Máriina duša, aby velebil Pána; kiež by v každom bol Máriin duch, aby jasal v Bohu! Ak má Kristus podľa tela jednu matku, podľa viery je Kristus plodom všetkých. Veď každá duša prijíma Božie Slovo, pravdaže, ak je nepoškvrnená, bez hriechu a ak si s nepokazeným citom chráni mravnú čistotu.

Teda každá taká duša môže velebiť Pána, ako velebila Pána duša Máriina a jej duch jasal v Bohu Spasiteľovi.

Nech je teda velebený Pán, ako ste čítali aj na inom mieste: „Velebte so mnou Pána.“ No nie preto, že by ľudský hlas mohol Pánovi niečo pridať, ale preto, že on chce byť v nás oslávený. Veď Kristus je obrazom Boha. A človek, ak žije spravodlivo a nábožne, velebí onen Boží obraz, na ktorého podobu je stvorený. A keď ho velebí, má istým spôsobom účasť na jeho vznešenej veľkosti.

RESPONZÓRIUM

Lk 1, 45-46; Ž 66, 16

Blahoslavená si, lebo si uverila, že sa v tebe splní, čo ti povedal Pán. Mária hovorila: * Velebí moja duša Pána.

Poďte sem a počúvajte, vyrozprávam vám, aké veľké veci mi urobil Boh. * Velebí moja duša Pána.

ČÍTANIE

Zo Spisov svätého kňaza Petra Kanízia

(Edit. O. Braunsberger, Petri Canisii Epistulæ et Acta, I, Friburgi Brisgoviæ, 1896, pp. 53-55)

V Kristovom srdci je prameň apoštolskej misie

Svätý Peter Kanízius sa právom volá druhým apoštolom Nemecka. Keď odchádzal do Nemecka, dostal od pápeža Pavla III. apoštolské požehnanie, pričom mal hlboký duchovný zážitok. On sám ho opisuje takto:

„Večný Veľkňaz, z tvojej nesmiernej dobroty sa smiem tvojim apoštolom vo Vatikáne, ktorí pod tvojím vedením konajú také obdivuhodné veci, úprimne zdôveriť s poznaním účinku a sily apoštolského požehnania. Keď som ho prijal, pocítil som veľkú útechu a pôsobenie tvojej milosti, ktorú som dostal prostredníctvom takých veľkých orodovníkov. Keď ma žehnali a potvrdzovali moju misiu do Nemecka, zdalo sa mi, že mi ako apoštolovi Nemecka sľubovali svoju priazeň. Pane, ty vieš, ako a koľko ráz si mi v ten deň zveril Nemecko, o ktoré som sa potom stále viac staral, pre ktoré som túžil žiť aj umrieť.

Napokon si mi akoby otvoril Srdce svojho najsvätejšieho tela – bolo mi, akoby som ho videl pred sebou – a rozkázal si mi, aby som pil z tohto prameňa. Vyzýval si ma, aby som čerpal vodu svojej spásy z tvojich prameňov, môj Spasiteľ. A ja som veľmi túžil, aby sa z nich do mňa rinuli prúdy viery, nádeje a lásky. Prahol som po chudobe, čistote a poslušnosti. Žiadal som si, aby si ma celého umyl, obliekol a vystrojil. A keď som sa potom odvážil siahnuť po tvojom najdrahšom Srdci a v ňom uhasil svoj smäd, sľúbil si mi šaty utkané z troch častí, ktoré môžu zahaliť nahú dušu a sú veľmi potrebné pre toto poslanie: je to pokoj, láska a vytrvalosť. Oblečený do tohto spasiteľného rúcha bol som si istý, že mi nebude nič chýbať a že sa všetko bude diať na tvoju slávu.“

RESPONZÓRIUM

Mt 13, 52; Prís 14, 33

Každý zákonník, ktorý sa stal učeníkom nebeského kráľovstva, * Podobá sa hospodárovi, ktorý vynáša zo svojej pokladnice veci nové i staré.

V srdci rozumného prebýva múdrosť a vychováva aj nevedomých. * Podobá sa hospodárovi, ktorý vynáša zo svojej pokladnice veci nové i staré.

MODLITBA

Modlime sa.

Bože, svätého kňaza Petra Kanízia si obdaril vynikajúcou učenosťou a veľkou odvahou pri obrane katolíckej viery; na jeho príhovor pomáhaj všetkým, čo hľadajú pravdu, aby s radosťou našli teba, a svojim veriacim udeľ vytrvalosť a neohrozenosť vo viere. Skrze nášho Pána Ježiša Krista, tvojho Syna, ktorý je Boh a s tebou žije a kraľuje v jednote Ducha Svätého po všetky veky vekov.

Amen.

Potom, aspoň pri spoločnom recitovaní, sa dodá:

Dobrorečme Pánovi.

Bohu vďaka.

V predĺženom slávení vigílie v nedeľu a na slávnosti pred hymnom Te Deum sa recitujú chválospevy a číta sa evanjelium, ako je to naznačené v Dodatku (online zatiaľ nie je spracovaný).

Ak sa ofícium posvätného čítania koná bezprostredne pred inou hodinou, vtedy sa na začiatku čítania môže brať hymnus z tej liturgickej hodiny; na konci čítania sa vynechá záverečná modlitba aj zvolanie a na začiatku nasledujúcej hodiny sa vynechá úvodný verš so Sláva Otcu.

Text © KBS. Texty sú publikované s vedomím KBS ako pracovná verzia.

© 1999-2026 J. Vidéky