## 5. október 2026

## Sv. Faustíny Kowalskej, panny
ľubovoľná spomienka

Sestra Faustína, Helena Kowalská, sa narodila 25. augusta 1905 v Głogowci neďaleko Łodži (Poľsko), v početnej roľníckej rodine. Po niekoľkých rokoch práce v zámožných rodinách vstúpila do Kongregácie Matky Božieho Milosrdenstva. V kláštore si horlivo konala povinnosti kuchárky, záhradníčky a vrátničky. Viedla mimoriadne bohatý duchovný život, ktorý v sebe skrýval rôzne mystické dary. Jej poslanie spočívalo na hlásaní svetu pravdy o milosrdnej Božej láske, vyprosovaní Božieho milosrdenstva pre svet praktizovaním nových foriem úcty Božieho Milosrdenstva (obraz, sviatok, korunka a hodina Milosrdenstva), a inšpirovaní apoštolského hnutia Božieho Milosrdenstva, ktoré realizuje tieto úlohy a snaží sa o kresťanskú dokonalosť cestou dôvery voči Pánu Bohu a milosrdenstva k blížnym. Zomrela 5. októbra 1938 v Krakove. Zanechala denníček opisujúci jej duchovné zážitky, ktorý sa počíta medzi vynikajúce diela mystickej literatúry. V roku 1995 bola uznaná za duchovnú spoluzakladateľku Kongregácie sestier Matky Božieho Milosrdenstva. Pápež Ján Pavol II. ju v roku 1993 vyhlásil za blahoslavenú a v roku 2000 za svätú.

Posvätné čítanie

Bože, príď mi na pomoc.

Pane, ponáhľaj sa mi pomáhať.

Sláva Otcu i Synu i Duchu Svätému.
Ako bolo na počiatku, tak nech je i teraz i vždycky i na veky vekov. Amen. Aleluja.

Tento úvod sa vynecháva, ak sa čítanie začína invitatóriom.

HYMNUS

V tento deň zbožnosť veriacich

piesňami pannu velebí,

ktorá sa slávou, čistotou

jak hviezda skveje na nebi.

Panna, čo k chválam Kristovým

prispela mužnou pevnosťou,

k zborom sa nebies vznešeným

dnes druží s veľkou radosťou.

Krehkosti tela premohla,

cudnosťou v srdci vždy čistom

zvodnosťou sveta pohrdla,

po stopách išla za Kristom.

Spravuj nás, Kriste, podľa nej,

pred nepriateľmi chráň svoj ľud,

nás v čnostiach stále upevňuj

a odstráň od nás všetok blud.

Ježišu, Synu Márie,

tvoj domov zdobia ľalie.

S Otcom a s Duchom potechy

nech ti je sláva naveky! Amen.

PSALMÓDIA

Ant. 1 Náš Boh prichádza a už nemlčí.

Žalm 50
Pravá úcta k Bohu
Neprišiel som Zákon zrušiť, ale naplniť. (Mt 5, 17)
I

Zvrchovaný Boh, Pán, prehovoril *

a vyzval zem od východu slnka až po jeho západ.

Zo Siona plného nádhery zažiaril Boh; *

náš Boh prichádza a už nemlčí:

pred ním je žeravý oheň *

a vôkol neho búrka mohutná.

On nebo i zem volá z výšavy *

na súd nad svojím národom:

„Zhromaždite mi mojich svätých, *

čo zmluvu so mnou spečatili obetou.“

A nebesia zvestujú jeho spravodlivosť, *

veď sudcom je sám Boh.

Sláva Otcu i Synu *

i Duchu Svätému.

Ako bolo na počiatku, tak nech je i teraz i vždycky *

i na veky vekov. Amen.

Ant. Náš Boh prichádza a už nemlčí.

Ant. 2 Obetuj Bohu obetu chvály.

II

„Počuj, ľud môj, chcem hovoriť; †

teba, Izrael, idem usvedčiť *

ja, Boh, čo tvojím Bohom som.

Neobviňujem ťa pre tvoje obety, *

veď tvoje žertvy stále sú predo mnou.

Viac z tvojho domu býčky neprijmem *

ani capov z tvojich čried.

Lebo mne patrí všetka lesná zver, *

tisícky horskej zveriny.

Poznám všetko vtáctvo lietavé, *

moje je i to, čo sa hýbe na poli.

Aj keď budem hladný, nebudem pýtať od teba; *

veď moja je zem i s tým, čo ju napĺňa.

Vari ja hovädzie mäso jedávam *

alebo pijem krv kozľaciu?

Obetuj Bohu obetu chvály *

a Najvyššiemu svoje sľuby splň.

A vzývaj ma v čase súženia: *

ja ťa zachránim a ty mi úctu vzdáš.“

Sláva Otcu i Synu *

i Duchu Svätému.

Ako bolo na počiatku, tak nech je i teraz i vždycky *

i na veky vekov. Amen.

Ant. Obetuj Bohu obetu chvály.

Ant. 3 Milosrdenstvo chcem, a nie obetu; poznanie Boha viac ako zápalnú obetu.

III

No hriešnikovi Boh hovorí: †

„Prečo odriekaš moje príkazy *

a moju zmluvu v ústach omieľaš?

Veď ty nenávidíš poriadok *

a moje slovo odmietaš.

Keď vidíš zlodeja, pridávaš sa k nemu *

a s cudzoložníkmi sa spolčuješ.

Zo svojich úst vypúšťaš zlo *

a klamstvá snuje tvoj jazyk.

Vysedávaš si a ohováraš svojho brata, *

syna svojej matky potupuješ.

Toto páchaš, a ja by som mal mlčať? †

Myslíš si, že ja som ako ty: *

teraz ťa obviňujem a hovorím ti to do očí.

Pochopte to, vy, čo zabúdate na Boha, *

inak vás zahubím a nik vám nepomôže.

Kto prináša obetu chvály, ten ma ctí; †

a kto kráča bez úhony, *

tomu ukážem Božiu spásu.“

Sláva Otcu i Synu *

i Duchu Svätému.

Ako bolo na počiatku, tak nech je i teraz i vždycky *

i na veky vekov. Amen.

Ant. Milosrdenstvo chcem, a nie obetu; poznanie Boha viac ako zápalnú obetu.

Počúvaj, ľud môj, chcem hovoriť.

Ja, Boh, čo tvojím Bohom som.

PRVÉ ČÍTANIE

Z Prvého listu Timotejovi

2, 1-15

Výzva na modlitbu

Milovaný, predovšetkým teda žiadam, aby sa konali prosby, modlitby a orodovania a vzdávali sa vďaky za všetkých ľudí, za kráľov i za všetkých, čo sú na vyšších miestach, aby sme mohli žiť tichým a pokojným životom vo všetkej nábožnosti a mravnej čistote. Toto je dobré a milé pred Bohom, naším Spasiteľom, ktorý chce, aby boli všetci ľudia spasení a poznali pravdu. Lebo jeden je Boh a jeden prostredník medzi Bohom a ľuďmi – človek Kristus Ježiš, ktorý vydal seba samého ako výkupné za všetkých, ako svedectvo v pravom čase. A ja som ustanovený za jeho hlásateľa a apoštola – hovorím pravdu, neklamem –, za učiteľa pohanov vo viere a pravde.

Chcem teda, aby sa muži modlili na každom mieste a dvíhali čisté ruky bez hnevu a hádok. Podobne aj ženy nech sú v odeve ozdobenom cudnosťou a nech sa krášlia skromnosťou; nie pozapletanými vlasmi, zlatom a perlami alebo drahými šatami; ale, ako pristane ženám, ktoré vyznávajú nábožnosť, dobrými skutkami.

Žena nech sa učí v tichosti a v úplnej podriadenosti. Učiť žene nedovoľujem, ani vládnuť nad mužom, ale nech je tichá. Veď prvý bol stvorený Adam, až potom Eva. A nie Adam bol zvedený, ale žena sa dala zviesť a padla do hriechu. Ale spasí sa rodením detí, ak vytrvajú vo viere a láske, v posväcovaní a v triezvosti.

RESPONZÓRIUM

1 Tim 2, 5-6; Hebr 2, 17a

Jeden je Boh a jeden prostredník medzi Bohom a ľuďmi – človek Kristus Ježiš, * Ktorý vydal seba samého ako výkupné za všetkých.

Preto sa vo všetkom musel pripodobniť bratom, aby sa stal milosrdným. * Ktorý vydal seba samého ako výkupné za všetkých.

DRUHÉ ČÍTANIE

Z homílie svätého pápeža Jána Pavla Druhého v deň kanonizácie sv. Faustíny Kowalskej

(Osservatore Romano, poľské vydanie, 6/2000, s. 25-26)

Kristovo posolstvo Milosrdenstva

Dnes zakúšam naozaj veľkú radosť, že celej Cirkvi môžem ukázať život a svedectvo Sestry Faustíny Kowalskej ako Boží dar pre dnešnú dobu. Božia prozreteľnosť zariadila, že život tejto pokornej dcéry poľskej zeme bol úplne spojený s dejinami 20. storočia, ktoré sa nedávno skončilo. Kristus jej zveril svoje posolstvo milosrdenstva v rokoch medzi prvou a druhou svetovou vojnou. Kto si pamätá, kto bol svedkom a účastníkom udalostí týchto rokov a zakúsil strašné utrpenie, ktoré bolo spôsobené miliónom ľudí, vie veľmi dobre, ako veľmi sme potrebovali toto posolstvo.

Ježiš povedal Sestre Faustíne: „Ľudstvo nenájde pokoj, kým sa s dôverou neobráti na moje milosrdenstvo.“ Práve poľská rehoľná sestra sa pričinila o to, že toto posolstvo bude navždy úzko spojené s 20. storočím, ktoré uzatvára druhé tisícročie a je mostom k tretiemu. Nie je to nové posolstvo, ale môžeme ho považovať za dar mimoriadneho osvietenia, ktoré nám umožňuje lepšie prežívať evanjelium paschy a niesť ho ako lúč svetla našim súčasníkom.

Čo nám prinesú nastávajúce roky? Aká bude budúcnosť človeka na zemi? Nie je nám dané, aby sme to poznali. Jedno je však isté, že okrem ďalších úspechov žiaľ nebudú chýbať ani bolestné skúšky. Ale svetlo Božieho Milosrdenstva, ktoré Boh chcel nanovo zveriť svetu cez charizmu Sestry Faustíny, bude osvetľovať ľudské cesty v treťom tisícročí.

Je však potrebné, aby ľudstvo, podobne ako kedysi apoštoli, prijalo vo večeradle dejín zmŕtvychvstalého Krista, ktorý ukazuje rany po ukrižovaní a opakuje: Pokoj vám! Je potrebné, aby sa ľudstvo dovolilo naplniť a preniknúť Duchom Svätým, ktorého mu dáva zmŕtvychvstalý Kristus. Veď to Duch lieči naše rany, rúca múry, ktoré nás oddeľujú od Boha aj od seba navzájom; dovoľuje sa nám opäť tešiť z lásky Otca a z bratskej jednoty.

Kristus nás naučil, že človek nielen zakúša milosrdenstvo samotného Boha, ale je povolaný, aby aj sám preukazoval milosrdenstvo iným: „Blahoslavení milosrdní, lebo oni dosiahnu milosrdenstvo.“ Ježiš nám tiež ukázal mnohoraké cesty milosrdenstva, ktoré nielen odpúšťa hriechy, ale vychádza v ústrety každej ľudskej potrebe. Ježiš sa skláňa nad každou ľudskou biedou, tak hmotnou ako aj duchovnou.

Kristovo posolstvo milosrdenstva prichádza k nám neustále jeho rukami vystretými k trpiacemu človekovi. Sestra Faustína ho práve takého videla a takého ho ohlasovala ľuďom všetkých kontinentov. Hoci ostala skrytá vo svojom kláštore v Lagievnikoch v Krakove, urobila zo svojho života hymnus na oslavu milosrdenstva: Misericordias Domini in æternum cantabo.

Odovzdávam posolstvo milosrdenstva všetkým ľuďom, aby sa učili naplno poznávať skutočnú tvár Boha a skutočnú tvár človeka.

Alebo:

Alternatívne druhé čítanie len pre Kongregáciu sestier Matky Božieho Milosrdenstva:

Z Denníčka sv. Faustíny

(č. 482-483. 1582. 281)

Poslanie hlásať a vyprosovať Božie milosrdenstvo pre svet

Ó, Bože môj, som si vedomá svojho poslania vo svätej Cirkvi. Mojím neprestajným úsilím je vyprosovať milosrdenstvo pre svet. Úzko sa spájam s Ježišom a som postavená ako obeta prosiaca za svet. Boh mi neodmietne nič, keď ho pokorne prosím hlasom jeho Syna. Moja obeta je ničím sama osebe, ale keď ju spájam s obetou Ježiša Krista, stáva sa všemohúcou a má moc odčiniť Boží hnev. Boh nás miluje vo svojom Synovi. Bolestné umučenie Božieho Syna je ustavičným zmierňovaním Božieho hnevu.

Ó, Bože, ako veľmi túžim, aby ťa poznali duše, že si ich stvoril z nepochopiteľnej lásky. Ó, Stvoriteľ môj a Pán, cítim, že odchýlim závoj neba, aby zem nepochybovala o tvojej dobrote. Učiň ma, Ježišu, milou a čistou obetou pred tvárou svojho Otca. Ježišu, mňa úbohú, hriešnu premeň na seba, lebo ty môžeš všetko, a odovzdaj ma svojmu večnému Otcovi. Túžim sa stať obetnou hostiou pred tebou a obyčajnou oblátkou pred ľuďmi. Túžim, aby vôňa mojej obety bola známa len tebe. Ó, večný Bože, horí vo mne neuhasiteľný oheň prosiť ťa o milosrdenstvo. Cítim a rozumiem, že to je moja úloha tu i vo večnosti. Ty sám si mi prikázal hovoriť o tomto veľkom milosrdenstve a o tvojej dobrote.

Ó, môj Ježišu, teraz objímam celý svet a vyprosujem preň tvoje milosrdenstvo. Keď mi povieš, ó, Bože, že už dosť, že už sa celkom splnila tvoja svätá vôľa, vtedy v zjednotení s tebou, Spasiteľ môj, odovzdám svoju dušu do rúk Nebeského Otca, plná dôvery v tvoje nepochopiteľné milosrdenstvo, a keď budem stáť pri tvojom tróne, zanôtim prvý chválospev tvojmu milosrdenstvu. Nezabudnem na teba, úbohá zem, aj keď cítim, že hneď celá utoniem v Bohu ako v oceáne šťastia, ale to mi nebude prekážať, aby som sa vrátila na zem, dodávala odvahu dušiam a povzbudzovala ich k dôvere v Božie milosrdenstvo. Samozrejme, že spočinutie v Bohu mi umožní neobmedzene konať.

Cítim dobre, že moje poslanie sa neskončí smrťou, ale sa iba začne. Ó, pochybujúce duše, poodhalím vám závoj neba, aby som vás presvedčila o Božej dobrote, aby ste už viac nezraňovali nedôverou najsladšie Ježišovo Srdce. Boh je láska a milosrdenstvo.

RESPONZÓRIUM

Porov. 2 Krn 6, 21. 39

Vypočuj prosbu svojho sluhu a svojho ľudu. * Vypočuj, aj odpusť.

Odpusť svojmu ľudu, čím sa proti tebe prehrešil. * Vypočuj, aj odpusť.

MODLITBA

Modlime sa.

Všemohúci večný Bože, ty si vybral svätú Faustínu, aby hlásala nesmierne bohatstvá tvojho milosrdenstva; daj, aby sme na jej príhovor a podľa jej príkladu úplne dôverovali tvojmu milosrdenstvu a vytrvalo konali diela kresťanskej lásky. Skrze nášho Pána Ježiša Krista, tvojho Syna, ktorý je Boh a s tebou žije a kraľuje v jednote Ducha Svätého po všetky veky vekov.

Amen.

Potom, aspoň pri spoločnom recitovaní, sa dodá:

Dobrorečme Pánovi.

Bohu vďaka.

V predĺženom slávení vigílie v nedeľu a na slávnosti pred hymnom Te Deum sa recitujú chválospevy a číta sa evanjelium, ako je to naznačené v Dodatku (online zatiaľ nie je spracovaný).

Ak sa ofícium posvätného čítania koná bezprostredne pred inou hodinou, vtedy sa na začiatku čítania môže brať hymnus z tej liturgickej hodiny; na konci čítania sa vynechá záverečná modlitba aj zvolanie a na začiatku nasledujúcej hodiny sa vynechá úvodný verš so Sláva Otcu.

Text © KBS. Texty sú publikované s vedomím KBS ako pracovná verzia.

© 1999-2026 J. Vidéky