## 25. červenec 2026

## Sv. Jakuba, apoštola
Svátek

Je často uváděn spolu se svým bratrem, apoštolem Janem. Oba byli rybáři a jejich otec se jmenoval Zebedeus (Mt 4, 21; Mk 1, 18-20; Lk 5, 10); jejich matka Salome (srov. Mt 27, 56 a Mk 15, 40) patřila do skupiny žen, které doprovázely Ježíše a jeho učedníky. Měli zřejmě prudkou povahu (srov. Mk 3, 17 a Lk 9, 54). Spolu s Petrem byli svědky vzkříšení dcery Jairovy, Ježíšova proměnění a úzkosti v Getsemanské zahradě (Mk 5, 37; 9, 2; 14, 33). Kromě seznamů apoštolů zmiňují se o něm evangelia ještě při dalších příležitostech (Mt 20, 20-28; Mk 1, 29; 10, 35-45; 13, 3; Jan 21, 2). Zemřel jako první z apoštolů; Herodes Agrippa I. ho dal v Jeruzalémě o Velikonocích kolem roku 44 popravit mečem (Sk 12, 2). V 9. století byl v dnešním Santiagu de Compostella ve Španělsku objeven hrob sv. Jakuba. Kostel postavený na tom místě se stal jedním z největších světových poutních míst.

Modlitba se čtením

Bože, shlédni a pomoz.

Pane, pospěš mi pomáhat.

Sláva Otci, jako byla. Aleluja.

HYMNUS

Knížata věčné praříše,

v níž vládne svrchovaný Král,

vás, učedníky Ježíše,

za apoštoly světu dal.

V Jeruzalémě nadhvězdném,

jemuž Beránek sluncem jest,

jste nerozborným základem,

jste perly zářivější hvězd.

Všude jste oslavováni

Církví, Snoubenkou Kristovou,

tu vzkřísili jste kázáním

a posvětili krví svou.

Až přejdou věky staleté

a Kristus k soudu zasedne,

vy zasedat s ním budete

v senátu slávy velebné.

Kéž naší vroucnou oporou

přímluvy vaše stále jsou,

ať zrno, jež jste zasili,

dozraje v rajské obilí.

Buď Kristu dík, jenž učinil

z vás hlasatele Otcovy

a jenž vám srdce proměnil

svým Svatým Duchem obnovy. Amen.

PSALMODIE

Ant. 1 Jejich hlas prostupuje celou zemi, zní mluva nebes na sám konec světa.

Žalm 18 A (19 A)
Celá příroda chválí Boha, svého stvořitele
Navštívil nás ten, který vychází z výsosti... aby uvedl naše kroky na cestu pokoje. (Lk 1, 78.79)

O Boží slávě vypravuje nebe, †

obloha hlásá díla jeho rukou, *

den dni to říká, noc to šeptá noci.

Není to ani řeč a nejsou slova: *

hovoří takto hlasem nepostižným.

Ten hlas však prostupuje celou zemi, †

zní mluva nebes na sám konec světa, *

až tam, kde slunci vybudoval stan.

Z něho pak slunce vychází jak ženich, *

těší se jako běžec před závodem.

Vychází od jednoho konce nebes †

a běží zas až na opačný konec, *

před jeho žárem nic se neschová. △

Ant. Jejich hlas prostupuje celou zemi, zní mluva nebes na sám konec světa.

Ant. 2 Budou mluvit o zásahu Páně, neboť rozpoznají jeho dílo.

Žalm 63 (64)
Modlitba o pomoc proti nepřátelům
V tomto žalmu se připomíná především utrpení Páně. (Sv. Augustin)

Uslyš, Bože, moje naříkání, *

před hrůzami nepřátel mě zachraň!

Dej mi úkryt před ničemnou smečkou, *

dorážením těch, kdo pášou křivdy!

Jazyky si brousí jako meče, *

zlými slovy střílejí jak šípy,

ze zálohy stihnou nevinného, *

zasáhnou ho náhle, neviděni.

Odhodlaně kují zhoubné plány, †

kopou jámy, tajně kladou léčky, *

říkají si: „Kdo nás může vidět,

kdo prohlédne utajený záměr?“ †

Prohlédne ho ten, jenž vidí na dno, *

do hlubiny člověkova srdce.

Bůh je věru stihne svými šípy, *

rány zasáhnou je znenadání.

Dá jim padnout za ten jejich jazyk, *

každý nad nimi jen kývne hlavou.

Všichni lidé zachvějí se bázní, †

budou mluvit o zásahu Páně, *

neboť rozpoznají jeho dílo.

Spravedlivý raduje se z Pána, †

utíká se k němu, jím se chlubí *

každý, kdo je upřímného srdce. △

Ant. Budou mluvit o zásahu Páně, neboť rozpoznají jeho dílo.

Ant. 3 Hlásají jeho spravedlnost, jeho slávu vidí národy.

Žalm 96 (97)
Sláva Božího soudu
Tento žalm mluví o spáse světa a o víře všech národů v Krista. (Sv. Atanáš)

Pán je král! Ty, celá země, jásej, *

radujte se, četné ostrovy!

Mrak a temnota jej zahalují, *

řád a právo drží jeho trůn.

Plamen ohně postupuje před ním, *

nepřátele vůkol spaluje.

Jeho blesky ozařují obzor, *

země při tom pohledu se chví.

Hory jako z vosku roztávají *

před Pánem, jenž vládne nad zemí.

Nebe hlásá jeho spravedlnost, *

jeho slávu vidí národy.

Jak jsou zahanbeni, kdo ctí modly, †

bůžky marnými se honosí! *

Všichni bohové se před ním koří.

Uslyšel to Sión, raduje se, †

všechna judská města plesají *

nad výroky tvého soudu, Pane!

Povznesen jsi nad veškerou zemí, *

všechna božstva předčíš na výsost.

Pán je přízniv těm, jimž zlo se příčí, †

životy svých věrných ochrání, *

vyprostí je z rukou bezbožníků.

Světlo svítí lidem spravedlivým, *

radost lidem srdce čistého.

Radujte se, spravedliví, v Pánu, *

jeho svaté jméno velebte! △

Ant. Hlásají jeho spravedlnost, jeho slávu vidí národy.

Chválili Pána a mluvili o jeho síle.

A o jeho podivuhodných skutcích.

PRVNÍ ČTENÍ

Z prvního listu svatého apoštola Pavla Korinťanům

4,1-16

Následujme apoštoly, jako oni následovali Krista

Ať se každý na nás dívá jako na Kristovy služebníky a správce Božích tajemství. A když tedy někdo něco spravuje, požaduje se ovšem od něho, aby na něj bylo spolehnutí. Mně na tom pramálo záleží, abych byl posuzován od vás nebo od nějakého jiného lidského soudu. Ale ani já sám sebe neposuzuji. Moje svědomí mně sice nic nevyčítá, ale tím ještě nejsem ospravedlněn. Úsudek o mně patří Pánu. Proto nic nesuďte předčasně, než přijde Pán. On také vynese na světlo věci, které jsou dosud ukryty v temnotách, a učiní, že bude zřejmé, jaké měl kdo úmysly. A teprve tehdy může každý dostat od Boha chválu.

Bratři, to, co bylo napsáno o věrozvěstech, vztahuji na sebe a na Apolla kvůli vám, abyste se na nás poučili, že nemáte v ničem nadsazovat. Nikdo ať nevynáší jednoho kazatele na úkor druhého. Vždyť kdo může o tobě říci, že jsi něco víc? Máš něco, co bys nedostal? A když jsi dostal, proč se vychloubáš, jako bys to nedostal? Už máte všeho dost, na duchovní dary jste už bohatí, už jste se dostali do nebeského království – my však dosud ne! Kéž byste v něm už začali vládnout, abychom tam směli s vámi začít vládnout i my. Tak se mi zdá, že nám apoštolům vykázal Bůh poslední místo, jako bychom byli odsouzeni na smrt. Stali jsme se podívanou pro svět, anděly a lidi.

My jsme blázni pro Krista, vy však křesťané rozumní. My jsme slabí, ale vy jste silní. Vy jste ve vážnosti, ale námi se pohrdá. Ještě i nyní trpíme hlad a žízeň, nemáme se do čeho obléci, jsme biti, honí nás z místa na místo, lopotíme se prací vlastních rukou. Tupí nás, a my jim přejeme všecko nejlepší. Pronásledují nás, a my to trpělivě snášíme. Pomlouvají nás, a my pro ně máme jen laskavá slova. Jsme jak odpadky, které lidé odhazují; všichni námi pohrdají, a to ještě i teď.

Nepíšu to, abych vás zahanbil, ale napomínám vás jako svoje milované děti.

Neboť i kdybyste měli na tisíce vychovatelů v křesťanské víře, otců nemáte mnoho. Tím, že jsem vám zvěstoval evangelium, stal jsem se já vaším otcem v Kristu Ježíši. Proto vás vybízím: Buďte takoví, jaký jsem já!

RESPONSORIUM

Jan 15,15; Mt 13,11.!^

Už vás nenazývám služebníky, nazval jsem vás přáteli, * protože jsem vám oznámil všechno, co jsem slyšel od svého Otce.

Vám je dáno znát tajemství nebeského království. Blahoslavené jsou vaše oči, že vidí, a vaše uši, že slyší. * Protože.

DRUHÉ ČTENÍ

Z homilií svatého biskupa Jana Zlatoústého na Matoušovo evangelium

(Hom. 65,2-4: PG 58,619-622)

Společníci utrpení Kristova

Synové Zebedeovi na Krista naléhají: Řekni, aby ti jeden z nás seděl po pravici a druhý po levici. A co na to on? Aby dal najevo, že neprosí o něco duchovního, a že kdyby věděli, oč vlastně prosí, vůbec by se něčeho takového neodvážili, říká: Nevíte, co chcete. Nevíte, jak je to velké a úžasné a jak to převyšuje dokonce nebeské mocnosti. A dodává: Můžete pít kalich, jejž budu pít já? A být pokřtěni křtem, kterým jsem křtěn já? Jako by říkal: „Vy se mnou mluvíte o poctě a vyznamenáních, ale já hovořím o zápasech a námahách. Teď totiž není čas na odměny a má sláva se teď nezjeví, naopak, náš nynější život je dobou krveprolití, války a nebezpečí.“

A hleď, jak již způsobem tázání je povzbuzuje a získává. Neřekl totiž: „Můžete na sebe vzít násilnou smrt? Nebo jste s to prolít vlastní krev?“ Jakže to řekl? Můžete pít kalich? A aby si je získal, dodává: jejž budu pít já, aby je společný úděl s Kristem učinil ochotnějšími. A mluví o tom jako o křtu, aby naznačil, že odtud vzejde očista celého světa. Nato oni říkají: Můžeme. Ze samého nadšení hned slibují, aniž vědí, co vlastně říkají; tak velice očekávají, že dostanou, oč prosili.

Co na to on? Ano, budete pít můj kalich a budete pokřtěni stejným křtem jako já. Předpovídá jim tím veliké věci, totiž: „Budete vyznamenáni mučednictvím, a co trpím já, budete trpět také vy, skončíte svůj život násilnou smrtí a v tom budete mými společníky. Nepřísluší však mi vykázat někomu místa po mé pravici a levici; ta jsou pro ty, jimž je připravil můj Otec.“ Teprve když je povzbudil, povznesl na duchu a pomohl jim překonat zármutek, usměrňuje jejich prosbu.

Tu se ostatních deset na oba bratry rozmrzelo. Vidíš, jak byli všichni nedokonalí? Jedni se snažili ostatních deset předstihnout, druhých deset jim dvěma závidělo. Ale jak jsem už řekl: Ukaž mi je později a uvidíš, že se všech těchto slabostí zbavili. Naslouchej Skutkům apoštolů a zjistíš, jak týž Jan, který teď vystupuje v oné záležitosti, vždycky přenechává první místo Petrovi, jak při kázání, tak při konání zázraků. A pokud jde o Jakuba: Nežil už pak příliš dlouho, a přece jej od počátku unášela tak veliká horlivost, že odložil všechno lidské, dosáhl nevýslovných výšin a záhy byl zabit.

RESPONSORIUM

Žl 18 (19),5

Apoštolové zavlažovali církev svou krví. * Pili kalich Páně a stali se Božími přáteli.

Jejich hlas prostupuje celou zemi, zní mluva nebes na sám konec světa. * Pili kalich.

HYMNUS Bože, tebe chválíme

Bože, tebe chválíme.

MODLITBA

Modleme se.

Všemohoucí, věčný Bože, tys povolal svatého Jakuba, aby jako první z apoštolů potvrdil věrnost tvému evangeliu prolitím své krve; dej, ať toto jeho svědectví posiluje tvou církev a jeho přímluva u tebe ať ji stále chrání. Prosíme o to skrze tvého Syna Ježíše Krista, našeho Pána, neboť on s tebou v jednotě Ducha Svatého žije a kraluje po všechny věky věků.

Amen.

Text © Česká dominikánská provincie, 2015 a/nebo Česká biskupská konference, 2018.

© 1999-2026 J. Vidéky