## 5. červenec 2026

## SV. CYRILA, MNICHA, A METODĚJE, BISKUPA,
PATRONŮ EVROPY, HLAVNÍCH PATRONŮ MORAVY
Slavnost

Oba pocházeli ze Soluně a dříve než přišli pozváni knížetem Rostislavem na Velkou Moravu (863), působili nějaký čas jako misionáři u Chazarů na Krymu. Odtamtud přinesli ostatky sv. papeže Klementa I. nejprve do Konstantinopole, potom je vzali s sebou na Moravu a donesli je až do Říma (867). Aby mohli slavit bohoslužby v řeči lidu, jemuž měli hlásat evangelium, přeložili bohoslužebné knihy a Písmo svaté do slovanského jazyka. Postarali se také o výchovu svých žáků, aby jejich dílo mělo pokračovatele. Jejich svátek se od 14. století slavil u slovanských národů 9. března, v roce 1863 byl přeložen na 5. červenec a roku 1880 rozšířen pro celou církev. Papež Jan Pavel II. je 31. XII. 1980 prohlásil za spolupatrony Evropy.
Cyril se narodil kolem roku 827 jako nejmladší ze sedmi dětí. Jeho křestní jméno bylo Konstantin. Byl vychován v Konstantinopoli a tam také vyučoval a působil v diplomatických službách u císařského dvora. Pro slovanský jazyk vytvořil staroslověnské písmo. Na Moravě působil celkem 4 až 5 let. V Římě vstoupil do kláštera a přijal jméno Cyril. Zemřel 14. II. 869 a byl pohřben v bazilice sv. Klementa.
Metoděj je rovněž řeholní jméno, původně se jmenoval snad Michal. Nejprve působil ve státní správní službě ve Slovany osídlené části byzantské říše. Kolem roku 840 dal přednost řeholnímu životu. Doprovázel svého mladšího bratra na Velkou Moravu a do Říma. Tam ho papež Hadrián II. vysvětil na kněze (868) a jmenoval ho arcibiskupem pro území Velké Moravy a Panonie (869). Pokračoval v díle, které se svým bratrem započal, a pokřtil českého knížete Bořivoje. Zemřel 6. IV. 885 a byl pohřben na velkomoravském Velehradě.
Papež Jan Pavel II. vyhlásil sv. Cyrila a Metoděje za spolupatrony Evropy 31. prosince 1980.

Sexta

Bože, shlédni a pomoz.

Pane, pospěš mi pomáhat.

Sláva Otci, jako byla. Aleluja.

HYMNUS

Jsi mocný vládce, věrný Bůh,

sám stanovíš všech věcí řád,

smí slunce vzejít z ranních mlh

a za poledne žhavě hřát.

Ztlum nebratrských různic žár,

zchlaď žhoucí krve temný vír,

ztiš stálý hmoty s duchem svár,

dej zdraví tělu, srdci mír!

To splň nám, dobrý Otče náš,

i ty, jenž rovné božství máš,

i Duchu, který těšíš nás

a vládneš, Bože, v každý čas. Amen.

Nebo:

Teď Pánu chvály zpívejme

z hloubi své duše plamenné,

vždyť k polednímu blízký čas

k modlitbám volá všechny nás.

V něm nabízena věrným jest

té pravé spásy sláva, čest,

oběť Beránka čistého

teď na kříž povýšeného.

Ona paprsky skvoucími

i polední žár zastíní.

Tou Boží září blaživou

proniknout chceme duši svou.

Ať sláva Bohu Otci zní,

i tobě, Synu jediný,

i Duchu, který těší nás,

po všechny věky v každý čas. Amen.

ŽALTÁŘ

Ant. Kdo vás přijímá, mne přijímá, a kdo mne přijímá, přijímá toho, který mě poslal.

Žalm 117 (118)
Píseň radosti ze záchrany
Kristus je ten kámen, který jste vy, stavitelé, odhodili, ale z kterého se stal kvádr nárožní. (Sk 4, 11)
I

Děkujte Pánu, že je dobrotivý, *

na věky jeho milosrdenství!

Dům Izraelův ať jen stále říká: *

„Na věky jeho milosrdenství!“

Dům Áronův ať neustále říká: *

„Na věky jeho milosrdenství!“

Ať říkají, kdo uctívají Pána: *

„Na věky jeho milosrdenství!“

Z hlubiny soužení jsem volal k Pánu: *

a Pán mě vyslyšel a vysvobodil.

Je se mnou Pán, a proto nemám strachu: *

co by mi mohli udělati lidé?

Je se mnou Pán, má pomoc neustálá, *

svrchu se dívám na své nepřátele.

Je lépe u Pána mít útočiště, *

než spoléhat se pouze na člověka.

Je lépe u Pána mít útočiště, *

než na mocné se pouze spoléhati. △

II

Obklíčili mě všichni pohané, *

ve jménu Páně jsem je přemohl.

Obklíčili mě všichni ze všech stran, *

ve jménu Páně jsem je přemohl.

Obklíčili mě jako včelí roj, †

jak oheň trní spalovali mě, *

ve jménu Páně jsem je přemohl.

Smýkali mnou a k zemi sráželi, *

Pán přesto zachránil mě před pádem.

Pán je má síla, je má statečnost, *

a on se také stal mou záchranou.

Hlasitý jásot nad zachráněním *

pod stany spravedlivých zaznívá.

Pravice Páně mocně zasáhla, †

pravice Páně pozvedla mě zas, *

pravice Páně mocně zasáhla!

Nezemřu, nýbrž budu žít dál, *

o činech Páně vděčně vyprávět.

Opravdu těžce potrestal mě Pán, *

do rukou smrti však mě nevydal. △

III

Otevřte mi brány spravedlivých, *

projdu jimi Pánu díky vzdát!

Zde se otvírá ta brána Páně, *

tudy spravedliví vcházejí.

Dík ti složím za tvé vyslyšení, *

že jsem v tobě došel záchrany.

Kámen, zavržený staviteli, *

stal se náhle kvádrem nárožním.

To se událo jen z moci Páně, *

zázrak před našima očima.

Toto je den způsobený Pánem, *

jásavě se z něho radujme!

Slyš nás, Pane, popřej nám svou spásu! *

Slyš nás, Pane, poskytni nám zdar!

„Požehnán, kdo vchází jménem Páně! *

My vám z domu Páně žehnáme!“

Pán je Bůh! To on nám dává světlo! †

Seřaďte se v průvod s ratolestmi, *

vedoucí až k rohům oltáře!

Jsi můj Bůh a já ti vzdávám díky, *

tebe, svého Boha, velebím.

Děkujte Pánu, že je dobrotivý, *

na věky jeho milosrdenství! △

Ant. Kdo vás přijímá, mne přijímá, a kdo mne přijímá, přijímá toho, který mě poslal.

KRÁTKÉ ČTENÍ

1 Kor 4, 1

Ať se každý na nás dívá jako na Kristovy služebníky a správce Božích tajemství.

Jsme Kristovi vyslanci.

Jako by skrze nás napomínal Bůh.

ZÁVĚREČNÁ MODLITBA

Modleme se.

Bože, tys poslal našim předkům svatého Cyrila a Metoděje, aby jim hlásali evangelium slovanským jazykem; dej, ať i my přijímáme s radostí tvé poselství a řídíme se jím ve svém životě. Prosíme o to skrze Krista, našeho Pána.

Amen.

Text © Česká dominikánská provincie, 2015 a/nebo Česká biskupská konference, 2018.

© 1999-2026 J. Vidéky