## 18. srpen 2026

## Bl. Mannesa, kněze, bratra sv. otce Dominika
nezávazná památka
pro dominikány (OP)

Byl starším bratrem svatého Dominika, narodil se v Calerueze kolem roku 1170. Patří mezi první Dominikovy spolupracovníky při zakládání řádu. Byl spíše kontemplativního zaměření. Jeho současníci o něm dosvědčují, že byl „mužem svatým a stále ponořeným do modlitby, jemným, pokorným, veselým i milosrdným“. Současně byl ale „nadšeným kazatelem“. V roce 1217 byl vyslán s druhou skupinou bratří do Paříže a stal se spoluzakladatelem kláštera sv. Jakuba v Paříži. O dva roky později jej svatý Dominik poslal jako duchovního vůdce a kaplana k mniškám do Madridu. Mannes zde zůstal pravděpodobně až do své smrti. Zemřel kolem roku 1236 v cisterciáckém opatství San Pedro v Gumiel [Chumiel] de Izan, kde byl rovněž pohřben. Jeho kult potvrdil 2. června 1834 Řehoř XVI.

Modlitba se čtením

Bože, shlédni a pomoz.

Pane, pospěš mi pomáhat.

Sláva Otci i Synu i Duchu Svatému,
jako byla na počátku, i nyní i vždycky a na věky věků. Amen. Aleluja.

Tento úvod se vynechává, předcházelo-li pozvání k modlitbě.

HYMNUS

Pastýřů hlavo, Kriste, jejich Vládce,

slavit dnes chceme svátek jednoho z nich,

proto mu pěje naše vděčné stádce

píseň chval zbožných.

Vyvolil sis jej, služebníka svého

za svého kněze, aby se stal z něho

svěřených ovcí svědomitý správce

a dobrý strážce.

On svému stádu vzorem byl i vůdcem,

byl světlem slepých, všude mírnil bídu,

všem stal se vším, byl prozíravým otcem

Božího lidu.

Kriste, jenž dáváš věnce zasloužené

svým věrným v nebi, dej ať ve svém díle

jdem s tímto vůdcem a tak dosáhneme

i téhož cíle.

Buď věčná sláva nejvyššímu Otci,

stejná buď tobě, Vládce, Spasiteli,

Svatému Duchu chválou stejně vroucí

ať zní svět celý. Amen.

PSALMODIE

Ant. 1 Pane, kéž tě dosáhne můj hlas, svoji tvář mi neukrývej.

Žalm 101 (102)
Vyhnancova přání a prosby
Bůh nás těší ve všech našich souženích. (2 Kor 1, 4)
I

Pane, vyslyš moje prosby, *

kéž tě dosáhne můj hlas!

Svoji tvář mi neukrývej *

v dnešní strastiplný den.

Nakloň ke mně ucho svoje, *

pospěš na mé volání!

Dny mé jako dým se tratí, *

v kostech spaluje mě žár.

Srdce schne jak zprahlá tráva, *

zapomínám už i jíst.

Sténáním a nářkem stálým *

už jen kost a kůže jsem,

podobám se ptáku v poušti, *

jsem jak sýček v sutinách,

chřadnu, naříkám jak ptáče *

osiřelé na střeše.

Stále běsní nepřátelé, *

tupí mě a klnou mi.

Popel jídám jako chleba, *

ředím nápoj slzami,

pro tvůj hněv a rozhorlení: *

zdvihls mě – a svrhl zpět!

Mé dny jsou stín klesající, *

sám jak tráva uvadám.

Sláva Otci i Synu *

i Duchu Svatému,

jako byla na počátku, i nyní i vždycky *

a na věky věků. Amen.

Ant. Pane, kéž tě dosáhne můj hlas, svoji tvář mi neukrývej.

Ant. 2 Shlédni, Pane, na prosby ubohých.

II

Avšak ty, Pane, trváš věčně, *

tvé jméno z rodu do rodu.

Vstaň, ustrň se zas nad Siónem, *

nadešel k slitování čas.

Milují jej tví služebníci, *

pláčí nad jeho zřícením.

Národy budou ctít tvé jméno, *

tvou slávu všichni králové,

až zbuduje Pán Sión znova, *

zjeví se ve své nádheře,

až k prosbě bezmocných se skloní, *

nezhrdne jejich modlitbou.

Tak budiž psáno pro budoucí, *

ať příští národ Pána ctí!

Neboť Pán shlédl ze svatyně, *

on z nebe na zem popatřil,

zajatců vzdechy aby slyšel, *

zachránil ty, jimž hrozí smrt.

Pak synové tvých služebníků *

přebývat budou v bezpečí

a jejich potomstvo i nadál *

před tvojí tváří potrvá

k cti tvého jména na Sióně, *

k tvé chvále v Jeruzalémě,

až národy a celé říše *

se k službě Páně shromáždí.

Sláva Otci i Synu *

i Duchu Svatému,

jako byla na počátku, i nyní i vždycky *

a na věky věků. Amen.

Ant. Shlédni, Pane, na prosby ubohých.

Ant. 3 Založil jsi zemi, Pane, nebesa jsou dílem tvým.

III

Cestou ochabla má síla, *

dej mi znát těch pár mých dní,

z půlky jich mě neodváděj! *

Věky věků je tvých let!

Dávno založil jsi zemi, *

nebesa jsou dílem tvým:

pominou, ty budeš dále; †

rozpadnou se jako šat, *

změníš je, jak šat se mění.

Ty však stále stejný trváš, *

roků tvých je bez konce.

Sláva Otci i Synu *

i Duchu Svatému,

jako byla na počátku, i nyní i vždycky *

a na věky věků. Amen.

Ant. Založil jsi zemi, Pane, nebesa jsou dílem tvým.

Poslyš, můj lide, mé naučení.

Slovům mých úst nyní nastav uši!

PRVNÍ ČTENÍ

Z knihy proroka Izaiáše

7,1-17

Hrozba války – znamení Emanuele

Za dnů Achaza, syna Jotama, který byl synem Uzijáha, judského krále, vytáhl Resin, král aramejský, a Pekach, syn Remaljáhův, král izraelský, proti Jeruzalému do boje, ale nemohli ho dobýt.

Davidův dům dostal zprávu: Aramejci táboří v Efraimsku. Tu se zachvělo královo srdce i srdce jeho lidu, jako se chvějí stromy v lese větrem. Hospodin řekl Izaiášovi: „Jdi naproti Achazovi, ty a tvůj syn Šearjašub, na konec vodovodu horního rybníka na cestu u valchářova pole a řekneš mu:

Hleď zůstat klidný a neboj se, neklesej na mysli před těmito dvěma kousky čadících oharků, před Resinem, zuřícím hněvem, a Aramejci a před synem Remaljáhovým, poněvadž se proti tobě spikli Aramejci s Efraimity a synem Remaljáhovým a řekli: ‚Potáhneme na Judsko, naženeme mu hrůzu, obsadíme ho a uděláme tam králem syna Tabealova.‘“

Tak praví Pán, Hospodin:

„Nezdaří se to, nestane se to!

Hlavou Aramejska je Damašek

a hlavou Damašku je Resin

ještě šedesát pět let,

a přestane Efraim být národem.

Hlavou Efraimska je Samaří

a hlavou Samaří je Remaljáhův syn.

Jestliže neuvěříte,

neobstojíte.“

Znovu mluvil Hospodin k Achazovi: „Vyžádej si znamení od Hospodina, svého Boha, ať hluboko v podsvětí, či nahoře na výšinách!“ Achaz však řekl: „Nebudu žádat, nebudu pokoušet Hospodina.“ Tu pravil Izaiáš: „Slyšte tedy, Davidův dome! Nestačí vám omrzovat lidi, že omrzujete i mého Boha? Proto vám dá znamení sám Pán: Hle, panna počne a porodí syna a dá mu jméno Emanuel – to je ‚Bůh s námi‘. Bude jíst smetanu a med, aby uměl zavrhovat zlo a volit dobro. Neboť dříve než bude chlapec umět zavrhovat zlo a volit dobro, bude opuštěna země, jejíchž dvou králů se hrozíš. Hospodin přivede na tebe, na tvůj lid a na dům tvého otce dny, jaké nebyly od té doby, kdy odpadl Efraim od Judy: přivede asyrského krále.“

RESPONSORIUM

Iz 7,14; 8,10; Lk 1,30.31

Hle, panna počne a porodí syna * a bude nazván Emanuel, to je Bůh s námi.

Neboj se, Maria. Počneš a porodíš syna * a bude nazván Emanuel, to je Bůh s námi.

DRUHÉ ČTENÍ

Z listu svatého otce Dominika mniškám v Madridu

(MOPH, 25, Romæ 1966, str. 126-127)

Mannes mnoho pracoval a shromáždil vás do tohoto velmi svatého způsobu života

Bratr Dominik, magistr kazatelů, milované převorce a celé komunitě mnišek v Madridu pozdrav a den ode dne pokračování k lepšímu.

Máme velkou radost a děkujeme Bohu za horlivost vašeho svatého života a za to, že vás vysvobodil z tohoto zkaženého světa.

Dcery, vytrvale bojujte posty se starým protivníkem, protože vítězný věnec obdrží jenom ten, kdo bude zápasit podle pravidel. Dosud jste neměly místo, kde byste mohly zachovávat vaši řeholi. Teď však se na to nemůžete vymlouvat, protože, díky Bohu, máte nyní dům k tomuto způsobu života vhodný.

Chci, abyste od nynějška dodržovaly mlčení na určených místech, totiž v jídelně, v dormitáři a v kapli; také ve všem ostatním zachovávejte svá pravidla.

Žádná z vás ať nevychází z brány a nikdo ať nevstupuje kromě biskupa nebo jiného preláta, který přichází za účelem kázání nebo vizitace. Nešetřte se v kázni a v bděních. Poslouchejte svou převorku. Nebuďte upovídané a neztrácejte čas zbytečným tlacháním. A protože vás nemůžeme podpořit v časných potřebách, nechceme vás zatěžovat tím, že by některý bratr měl pravomoc přijmout nebo uvést do kláštera nějaké ženy. Tuto moc má jen převorka s klášterní radou.

Kromě toho nařizujeme našemu drahému bratru, totiž bratru Mannesovi, který mnoho pracoval a shromáždil vás do tohoto velmi svatého způsobu života, aby vše u vás zařídil a uspořádal, jak uzná za dobré, abyste mohly žít jako dokonalé a svaté řeholnice. Také mu dáváme moc vizitovat vás a napomínat, a kdyby bylo třeba, sesadit převorku se souhlasem většiny mnišek. Též ho opravňujeme, aby vám mohl udělovat podle svého uznání některé dispense.

Buďte zdrávy v Kristu!

RESPONSORIUM

Jan 8,12; Mt 16,24

Já jsem světlo světa. * Kdo mě následuje, nebude chodit v temnotě, ale bude mít světlo života, praví Pán.

Kdo chce jít za mnou, zapři sám sebe, vezmi svůj kříž a následuj mě. * Kdo mě následuje, nebude chodit v temnotě, ale bude mít světlo života, praví Pán.

MODLITBA

Modleme se.

Bože, tys přidružil blahoslaveného Mannesa ke kazatelské službě jeho bratra Dominika; dej, ať vytrvale kráčíme v jejich stopách a horlivě vytrváme v hlásání radostné zvěsti o spáse. Skrze tvého Syna Ježíše Krista, našeho Pána, neboť on s tebou v jednotě Ducha Svatého žije a kraluje po všechny věky věků.

Amen.

Nakonec se připojí:

Dobrořečme Pánu.

Bohu díky.

Modlí-li se někdo sám, může toto zvolání vynechat.

Při slavení prodloužené vigilie před nedělí nebo slavností se vsunou před chvalozpěv Bože, tebe chválíme kantika a evangelium, jak je uvedeno v Dodatku (zatím ještě není zpracován pro online breviář).

Předchází-li modlitba se čtením bezprostředně před jinou částí liturgie hodin, může se začínat hymnem z této následující části; na konci modlitby se čtením se vynechá závěrečná modlitba i zvolání Dobrořečme Pánu a následující část začíná bez úvodního verše s odpovědí a Sláva Otci.

Text © Česká dominikánská provincie, 2015 a/nebo Česká biskupská konference, 2018.

© 1999-2026 J. Vidéky