## 28. srpen 2026

## Sv. Augustina, biskupa a učitele církve
Svátek
pro dominikány (OP)

Svatý Augustin (354-430) byl biskupem v Hippu v severní Africe. Díky svému velkému teologickému dílu se řadí mezi čtyři velké učitele západní církve. Jedním z jeho spisů, byť ve srovnání s ostatními spisy nepatrným, je řehole s názvem Regula ad servos Dei, která obsahuje pokyny pro společný život komunity řeholníků. Tato řehole se stala zvlášť oblíbenou ve 12. a 13. století. V roce 1215 se v Toulouse vytvořila kolem svatého Dominika komunita šestnácti bratří, kteří se podíleli na Dominikově apoštolském díle. Toulouský biskup Fulco tuto iniciativu podpořil a dovolil všem bratřím kázat v toulouské diecézi. Dominik však chtěl, aby jeho společnost byla schválena samotným papežem. Využil příležitosti, když se jako průvodce biskupa Fulca účastnil 4. Lateránského koncilu v Římě a společně s Fulcem požádali papeže Inocence III., aby společenství potvrdil jako řád. Papež jim dal ústní souhlas, ale nechtěl jednat proti rozhodnutí koncilu, který zakázal zakládání nových řeholí. Proto Dominikovi doporučil, aby si vybral některou z již existujících řeholí. Po návratu Dominika z Říma se bratři na první řádové kapitule na jaře roku 1216 rozhodli pro řeholi sv. Augustina. Na podzim roku 1216 se Dominik znovu vydal do Říma s žádostí o definitivní potvrzení řádu. Inocencův nástupce a pokračovatel Honorius III. pak 22. prosince 1216 vydal bullu, jíž potvrdil toulouský klášter a tím i novou řeholní organizaci. 26. ledna 1217 schválil novátorskou koncepci svatého Dominika a potvrdil jeho společnost jako „řád, který bude nazýván a stane se Řádem kazatelským“.

Sexta

Bože, shlédni a pomoz.

Pane, pospěš mi pomáhat.

Sláva Otci i Synu i Duchu Svatému,
jako byla na počátku, i nyní i vždycky a na věky věků. Amen. Aleluja.

HYMNUS

Jsi mocný vládce, věrný Bůh,

sám stanovíš všech věcí řád,

smí slunce vzejít z ranních mlh

a za poledne žhavě hřát.

Ztlum nebratrských různic žár,

zchlaď žhoucí krve temný vír,

ztiš stálý hmoty s duchem svár,

dej zdraví tělu, srdci mír!

To splň nám, dobrý Otče náš,

i ty, jenž rovné božství máš,

i Duchu, který těšíš nás

a vládneš, Bože, v každý čas. Amen.

Nebo:

Teď Pánu chvály zpívejme

z hloubi své duše plamenné,

vždyť k polednímu blízký čas

k modlitbám volá všechny nás.

V něm nabízena věrným jest

té pravé spásy sláva, čest,

oběť Beránka čistého

teď na kříž povýšeného.

Ona paprsky skvoucími

i polední žár zastíní.

Tou Boží září blaživou

proniknout chceme duši svou.

Ať sláva Bohu Otci zní,

i tobě, Synu jediný,

i Duchu, který těší nás,

po všechny věky v každý čas. Amen.

ŽALTÁŘ

Ant. Vůči těm, kdo nejsou křesťané, se chovejte rozvážně a hleďte v té věci využít vhodné příležitosti.

Žalm 118 (119), 25-32
IV – ד (Dálet)

Ulpívá stále v prachu má duše, *

dle svého slova mě k životu navrať!

Vyznal jsem se ti, a vyslyšels mě: *

vyuč mě ve svých ustanoveních!

Ukaž mi cestu svých přikázání, *

rozjímat budu nad tvými divy.

Duše moje se rozplývá hořem, *

podle svých slibů mě pozvedni opět.

Ochraň mě zdaleka od cesty lživé, *

obdař mě milostí zákona svého.

Vyvolil jsem si cestu pravdy, *

touhu mám po tvých rozhodnutích.

K příkazům tvým se upínám pevně, *

uchraň mě, Pane, zahanbení!

Po cestě předpisů tvých budu kráčet, *

když mi tak široce otvíráš srdce.

Sláva Otci i Synu *

i Duchu Svatému,

jako byla na počátku, i nyní i vždycky *

a na věky věků. Amen.

Žalm 25 (26)
Důvěrná modlitba nevinného
Bůh si nás v Kristu vyvolil, abychom byli svatí a neposkvrnění. (Ef 1, 4)

Pro bezúhonnost mou mi, Pane, zjednej právo, *

bez zakolísání jsem důvěřoval v Pána.

Zkoumej mě, Pane můj, a podrob mě své zkoušce, *

až do dna prozpytuj mé ledví a mé srdce.

Vždy měl jsem na očích tvou milost, *

cestou tvé pravdy kráčel jsem,

nevysedával s falešníky *

a nestýkal se s pokrytci.

Mám odpor k shromáždění hříšných *

a s bezbožníky nesedám.

Myji si ruce v nevinnosti, *

chodím kol tvého oltáře,

abych ti nahlas díky vzdával, *

tvé velké divy opěval.

Miluji, Pane, dům, kde býváš, *

místo, kde sídlí sláva tvá.

Nezahlaď s hříšníky můj život, *

s vražedníky mě nezahub!

Na jejich rukou zločin ulpěl, *

pravice plná úplatků.

Ale já žiji bez úhony, *

zachraň mě, milostiv mi buď!

Nohou se držím rovné cesty, *

před obcí Pána velebím.

Sláva Otci i Synu *

i Duchu Svatému,

jako byla na počátku, i nyní i vždycky *

a na věky věků. Amen.

Žalm 27 (28), 1-3. 6-9
Prosba a poděkování
Otče, děkuji ti, že jsi mě vyslyšel. (Jan 11, 41)

K tobě volám, Pane, moje skálo, †

neodvrať se mlčky, neoslyš mě, *

abych nebyl jak ti pohřbení.

Slyš hlas mého nářku, když tě volám, *

ruce spínám k tvému svatostanu!

S hříšníky a zločinci mě nesmeť: †

mluví s bližním laskavými slovy, *

ale ve svém srdci tíhnou k zlému.

Sláva Pánu, že mé prosby slyší! †

Pán je moje síla a můj štít, *

na něho se spoléhá mé srdce.

Pomohl mi, srdce zajásalo, *

chvalozpěvem chci mu děkovat.

Pán je všemu svému lidu silou, *

spásou svému Pomazanému.

Stálou pomocí buď svému lidu, †

požehnáním svému dědictví, *

voď je k pastvě, pečuj o ně provždy!

Sláva Otci i Synu *

i Duchu Svatému,

jako byla na počátku, i nyní i vždycky *

a na věky věků. Amen.

Ant. Vůči těm, kdo nejsou křesťané, se chovejte rozvážně a hleďte v té věci využít vhodné příležitosti.

KRÁTKÉ ČTENÍ

2 Tim 4, 1-2

Zapřísahám tě před Bohem a před Kristem Ježíšem, který bude soudit živé i mrtvé, při jeho slavném příchodu a království: Hlásej slovo! Přicházej s ním, ať je to vhod či nevhod, usvědčuj, zakazuj, povzbuzuj s všestrannou trpělivostí a znalostí nauky.

Nestydím se za evangelium.

Jím se projevuje Boží moc a přináší spása.

ZÁVĚREČNÁ MODLITBA

Modleme se.

Bože, ve své nevýslovné moudrosti jsi vyvedl svatého Augustina z temnoty bludů ke světlu pravdy evangelia; radujeme se z tvého milosrdenství a prosíme tě: na jeho přímluvu nám dej sílu k nápravě našeho života. Skrze Krista, našeho Pána.

Amen.

Při společném slavení liturgie hodin se dodá:

Dobrořečme Pánu.

Bohu díky.

Text © Česká dominikánská provincie, 2015 a/nebo Česká biskupská konference, 2018.

© 1999-2026 J. Vidéky