## 11. srpen 2026

## Sv. Kláry, panny
památka

Narodila se v roce 1193 nebo 1194 v Assisi a pocházela ze šlechtické rodiny. Rozhodla se následovat příkladu sv. Františka a svých dvou bratranců (Silvestra a Rufina), kteří se k němu připojili. Opustila domov, přijala z rukou sv. Františka řeholní šat (1212) a po krátkém pobytu u benediktinek se usadila v klášteře u sv. Damiána. Ten se pak stal mateřským klášterem ženské větve františkánského řádu – klarisek. Brzy se k ní připojily další, mezi nimi i její dvě rodné sestry (Anežka a Beatrice) a po smrti otce i její matka Ortulana. Pro přísnost dodržování naprosté chudoby papežové dlouho váhali s potvrzením její řehole; dočkala se ho až těsně před svou smrtí. Zemřela 11. VIII. 1253 po téměř třicet let trvající nemoci, která ji většinou poutala na lůžko. Jejího pohřbu se zúčastnil sám papež Inocenc IV., po dvou letech byla prohlášena za svatou a kostel sv. Jiří, kde byla pohřbena, byl přebudován v baziliku, která nese její jméno. Zachovaly se čtyři dopisy, které poslala do Prahy sv. Anežce České.

Ranní chvály

Bože, pospěš mi na pomoc.

Slyš naše volání.

Sláva Otci, jako byla. Aleluja.

HYMNUS

Již nese světu jitřenka

o šípech slunce milou zvěst,

v pestrý šat věci obléká

a bývalý jim vrací lesk.

Zář slunce bledne před tebou,

pro nás vždy živý Kriste náš;

jdem k tobě s písní prosebnou,

toužíme patřit na tvou tvář.

Otcovo Slovo, Moudrosti,

tobě se v řádu úžasném

svět snoubí, jeho skvělostí

jsme uchváceni v srdci svém.

Nám, dětem světla, prosícím

dej žitím kráčet bedlivě,

by mluvil náš mrav, každý čin

o mocné přízni Otcově.

Kéž nepřestoupí naše rty

než slova řeči upřímné,

ať pravdu blahem útěchy

v hlubinách nitra cítíme.

Laskavý vládce Ježíši,

buď s Otcem ti čest nejvyšší,

i Duchu, který těší nás,

po všechny věky v každý čas. Amen.

ŽALMY

1. ant. Hospodine, byl jsi milostivý své zemi; odpustils vinu svého lidu.

Žalm 85 (84)
Naše spása je blízko
Když náš Spasitel přišel na zem, Bůh požehnal své zemi. (Origenes)

Byl jsi milostivý, Hospodine, své zemi, *

změnil jsi k dobru Jakubův úděl.

Odpustils vinu svého lidu, *

přikryl jsi všechny jeho hříchy.

Zadržels všechno své rozhořčení, *

uklidnil jsi žár svého hněvu.

Obnov nás, Bože, náš spasiteli, *

odlož svou nevoli proti nám!

Což se navěky budeš na nás zlobit, *

roztáhneš svůj hněv na všechna pokolení?

Což nám už nevrátíš život, *

aby se tvůj lid radoval v tobě?

Ukaž nám, Hospodine, své milosrdenství *

a dej nám svou spásu!

Kéž mohu slyšet, co mluví Hospodin, Bůh: *

jistě mluví o pokoji

pro svůj lid a pro své svaté *

a pro ty, kdo se k němu obracejí srdcem.

Jistě je blízko jeho spása těm, kteří se ho bojí, *

aby sídlila jeho velebnost v naší zemi.

Milosrdenství a věrnost se potkají, *

políbí se spravedlnost a pokoj.

Věrnost vypučí ze země, *

spravedlnost shlédne z nebe.

Hospodin též popřeje dobro *

a naše země vydá plody.

Spravedlnost bude ho předcházet *

a spása mu půjde v patách.

Ant. Hospodine, byl jsi milostivý své zemi; odpustils vinu svého lidu.

2. ant. Svou duší po tobě toužím v noci a zrána tě hledám svým srdcem.

Kantikum
Chvalozpěv po vítězství nad nepřáteli

Iz 26,1-4.7-9.12

Městské hradby mají dvanáct základních kamenů. (Srov. Zj 21,14)

Pevné město máme k spáse, *

(Pán) je opatřil hradbami a valem.

Otevřte brány, ať vejde spravedlivý národ, *

který střeží věrnost.

Jeho zásady jsou pevné, †

zachováš (mu) pokoj, *

neboť doufal v tebe.

Doufejte v Hospodina navždy, *

neboť Hospodin je skála navěky.

Stezka spravedlivého je přímá, *

spravedlivému rovnáš cestu.

Ano, čekáme na tebe, jak budeš soudit, Hospodine, *

tvé jméno a vzpomínka na tebe jsou touhou duše.

Svou duší po tobě toužím v noci, *

ale i v duchu tě hledám svým srdcem.

Až zazáří tvé rozsudky na zemi, *

naučí se spravedlnosti obyvatelé světa.

Hospodine, uděl nám pokoj, *

neboť i všechny naše skutky jsou tvým dílem.

Ant. Svou duší po tobě toužím v noci a zrána tě hledám svým srdcem.

3. ant. Bože, ukaž nám svou jasnou tvář.

Žalm 67 (66)
Ať chválí Boha všechny národy
Budiž vám známo: Pohanům je poslána tato Boží spása. (Sk 28,28)

Bože, buď milostiv a žehnej nám, *

ukaž nám svou jasnou tvář,

kéž se pozná na zemi, jak jednáš, *

kéž poznají všechny národy, jak zachraňuješ.

Ať tě, Bože, velebí národy, *

ať tě velebí kdekterý národ!

Nechť se lidé radují a jásají, †

že soudíš národy spravedlivě *

a lidi na zemi řídíš.

Ať tě, Bože, velebí národy, *

ať tě velebí kdekterý národ!

Země vydala svou úrodu, *

Bůh, náš Bůh, nám požehnal.

Kéž nám Bůh žehná, *

ať ho ctí všechny končiny země!

Ant. Bože, ukaž nám svou jasnou tvář.

KRÁTKÉ ČTENÍ

1 Jan 4,14-15

My jsme očití svědkové toho, že Otec poslal svého Syna jako spasitele světa. Kdo vyznává, že Ježíš je Syn Boží, v tom zůstává Bůh a on v Bohu.

ZPĚV PO KRÁTKÉM ČTENÍ

Bůh je má síla, * k němu se utíkám. Bůh.

On je mé útočiště, můj zachránce, * k němu se utíkám. Sláva Otci. Bůh.

ZACHARIÁŠOVO KANTIKUM

Antifona k Zachariášovu kantiku: Bůh nám vzbudil mocného spasitele, jak slíbil od pradávna ústy svých proroků.

PROSBY

Kristus nás všechny vykoupil svou krví. Klanějme se mu a pokorně ho prosme:

Pane, pamatuj na svůj lid.

Králi a Vykupiteli náš, vyslyš svou církev, která tě chválí na počátku tohoto dne,

a nauč nás, ať bez přestání oslavujeme tvou velebnost.

Tys naše naděje a síla, v tebe důvěřujeme,

ať nikdy nedoufáme nadarmo.

Pohleď na naši slabost a pospěš nám na pomoc,

neboť nic nemůžeme dělat bez tebe.

Pamatuj na chudé a opuštěné, aby jim nový den nebyl břemenem,

ale útěchou a radostí.

Otče náš.

MODLITBA

Bože, tvá milosrdná láska vedla svatou Kláru, aby šla za tvým voláním a zamilovala si chudobu; prosíme tě, pomáhej i nám, abychom nepřilnuli k věcem pozemským, ale následovali Krista a došli k patření na tebe v nebeské slávě. Skrze tvého Syna Ježíše Krista, našeho Pána, neboť on s tebou v jednotě Ducha Svatého žije a kraluje po všechny věky věků.

Amen.

Text © Česká biskupská konference, 2018

© 1999-2026 J. Vidéky