## 2025. április 1.

## Kedd, nagyböjti idő, 4. hét
4. zsoltáros hét

Délben

Istenem, jöjj segítségemre!

Uram, segíts meg engem!

Dicsőség az Atyának. Miképpen.

HIMNUSZ

Urunk ez órán szomjazott,

keresztfán teste lankadott:

akik most zsoltárt mondanak,

azoknak égi szomjat ad.

És éhséget kelt, mennyeit,

mit önmagával csillapít,

segít megvetni rosszakat,

erényre ő gyújt vágyakat.

Teremtő Lelke kincseit

a zsoltárt mondók élvezik:

lehűti lázas test hevét,

olvasztja fázó szív jegét.

Kérleljük Krisztust s az Atyát,

kettőjük Lelkét egyaránt:

egyetlen Úr az ég felett,

imánk hallgasd meg, Hármas-Egy! Ámen.

ZSOLTÁROZÁS

Ant. Amint igaz, hogy élek – mondja az Úr –, nem akarom az istentelen halálát, hanem hogy letérjen útjáról, és éljen.
119 (118). zsoltár, 137-144
XVIII. (Cáde)

Szent és igaz vagy, Uram, *

és igazságos ítéletedben.

Szigorú végzéseidet igazságban hoztad, *

és teljes hűségben.

Szinte elsorvaszt a buzgalom, *

mert ellenségeim igédet elfelejtik.

Szavad tűzben kipróbált tiszta beszéd, *

azért szereti úgy szolgád.

Szánandó kicsiny és megvetett vagyok, *

de nem felejtem el parancsaidat.

Színigazság a te örök igazságod, *

a te törvényed örök hűség.

Szorongatás és bánat vesz körül, *

és parancsaid megörvendeztetnek.

Szilárd, örök bizonyság a te igazságod, *

adj értelmet, hogy éljek!

88 (87). zsoltár
Súlyos beteg imája
Ez a ti órátok, a sötétség hatalmáé (Lk 22, 53).
I.

Uram, szabadító Istenem, *

éjjel-nappal tehozzád kiáltok.

Imádságom jusson színed elé, *

hajlítsd füledet kérésemre!

Mert a lelkem tele gyötrelemmel, *

életem közel van a holtak országához.

A sírba szállók közé számítanak, *

olyan ember vagyok, aki a végét járja.

A halottak között van a fekhelyem, *

mint aki megsebesítve a sírban alszik,

akinek már emlékét sem őrzik többé, *

és aki már kiszakadt a kezedből.

A verem mélyére vetettél, *

a sötétségbe és a halál árnyékába.

Rám nehezedett súlyos haragod, *

örvényeid fölöttem összecsapnak.

II.

Ismerőseimet távol tartod tőlem, *

utálatossá tettél előttük.

Fogoly vagyok, szabadulásom nincsen, *

szemem elsorvad a kíntól.

Uram, egész nap hozzád kiáltok, *

és kezemet feléd tárom.

Csodákat talán a holtaknak teszel, *

vagy az árnyak fölkelnek, hogy áldjanak?

Vajon irgalmadat hirdeti valaki a sírban, *

vagy hűségedet a pusztulás helyén?

Vajon csodáidat meglátja valaki a sötétben, *

vagy igazságodat a feledés földjén?

De én hozzád kiáltok, Uram, *

már kora reggel eléd siet imádságom.

Miért taszítasz el magadtól, Uram, *

arcodat miért rejted el tőlem?

Nyomorult vagyok, és halálra vált ifjúkorom óta, *

megzavart és földre nyomott csapásaid súlya.

Rám zúdult haragod, *

és feldúlt a tőled való rettegés.

Hullámzik körülöttem egész nap, mint az árvíz, *

már-már összecsap fölöttem.

Elszakítottad tőlem jó barátaimat, *

már csak a sötétség ismer engem.

Ant. Amint igaz, hogy élek – mondja az Úr –, nem akarom az istentelen halálát, hanem hogy letérjen útjáról, és éljen.

RÖVID OLVASMÁNY

Jer 3, 25b

Vétkeztünk az Úr, a mi Istenünk ellen, mi és atyáink, ifjúságunktól kezdve mindmáig; és nem hallgattunk az Úrnak, a mi Istenünknek szavára.

Fordítsd el bűneimtől arcodat,

És minden gonoszságomat töröld el!

Könyörögjünk!

Urunk, Istenünk, készítsd elő híveid szívét a nagyböjti szent gyakorlatokkal, hogy méltó lélekkel éljük át Húsvét szent titkát, és elvigyük az emberekhez a megváltás örömhírét. Krisztus, a mi Urunk által.

Ámen.

A MKPK jóváhagyásával, 2013

© 1999-2024 J. Vidéky