## 2025. augusztus 7.

## Csütörtök, évközi idő, 18. hét
2. zsoltáros hét

Olvasmányos imaóra

Istenem, jöjj segítségemre!

Uram, segíts meg engem!

Dicsőség az Atyának. Miképpen. Alleluja.

HIMNUSZ

I. Amikor az imaórát éjszaka vagy kora hajnalban mondják:

A nappal szárnyas hírnöke

jelenti már, hogy jő a fény;

a lelkek ébresztője is,

Krisztus, bennünket élni hív:

„Hagyjátok már az ágyakat,

ti ernyedt, kába tétlenek;

szilárdan, tisztán, éberen

virrasszatok; közel vagyok!”

Hogy fényes szellők szárnyain

ha kél a hajnal, s gyúl az ég,

munkára készen kezdjük el

az új napot s az új reményt,

Jézust kiáltsuk hangosan,

sírván, könyörgőn, éberen;

imádkozzunk figyelmesen,

s a tiszta szív nem szunnyad el.

Álmunkat, Krisztus, messze űzd,

törd szét az éj bilincseit,

oldozd fel mind a régi bűnt,

s új fényességet önts belénk!

Dicsérjük az örök Atyát,

dicsérjük egyszülött Fiát

s a Lelket, a Vigasztalót,

időtlen századok során! Ámen.

II. Amikor az imaórát a nap nem reggeli órájában végzik:

Szívünkbe öntsd szerelmedet,

és bőven oszd kegyelmedet,

hogy megtisztuljunk általad,

és élvezzük jóvoltodat!

Mint száműzöttek, kérlelünk,

bús vándorok, hozzád jövünk;

nálad bizton kiköthetünk,

örök hazát ott nyerhetünk.

Boldog szív az, mely megszeret,

szomjazza élő vizedet,

s boldog nép, melynek hű szeme

meglát, Igazság Istene.

Imádat illet: nagy neved

dicsérje szent emlékezet,

s vég nélkül ünnepeljenek

a hozzád vonzódó szívek.

Ezt add meg, kérünk, jó Atya,

s Atyának mása, egy Fia,

s te, Szentlélek, Vigasztaló:

örökre egy uralkodó. Ámen.

ZSOLTÁROZÁS

1. ant. Te minket megszabadítasz, Urunk, és nevedet mindörökké magasztaljuk.
44 (43). zsoltár
A nép sorscsapásai
Mindezeken diadalmaskodunk őáltala, aki szeret minket (Róm 8, 37).
I.

Istenünk, hallottuk saját fülünkkel, †

atyáink elbeszélték nekünk a csodákat, *

amelyeket napjaikban tettél, egykor régen.

Kezed népeket űzött el, őket meg letelepítetted, *

nemzeteket zúztál össze, őket pedig megnövelted.

Mert nem kardjukkal vették birtokba ezt a földet, *

és nem is az ő karjuk segítette őket,

hanem a te jobbod és a te karod és arcod fényessége, *

mert úgy szeretted őket.

Te vagy Istenem és Királyom, *

parancsodra megszabadul Jákob.

Veled szórtuk szét ellenségeinket; *

a te nevedben tiportuk le azokat, akik ellenünk támadtak.

Mert én nem az íjamban bízom, *

kardom meg nem szabadíthat.

De te megszabadítasz minket sanyargatóinktól, *

és megszégyeníted ellenségeinket.

Mindennap Isten a mi dicsekvésünk, *

és nevedet mindörökké magasztaljuk!

Ant. Te minket megszabadítasz, Urunk, és nevedet mindörökké magasztaljuk.
2. ant. Könyörülj, Uram; ne hagyd, hogy örökségedet gyalázat érje!
II.

De most elvetettél és megaláztál minket, *

Istenünk, már nem vonulsz ki együtt seregünkkel.

Megfutamítottál ellenségeink elől, *

és kifosztottak, akik gyűlölnek minket.

Odaadtál, mint vágásra szánt juhokat, *

a nemzetek között széjjelszórtál.

Eladtad népedet haszon nélkül, *

és cserébe érte nem adtak sokat.

Szomszédaink előtt gyalázattá tettél minket, *

gúnyol és csúfol környezetünk.

Szállóigévé tettél a pogányok számára, *

csak csóválják fejüket a népek.

Gyalázatom szemem előtt van egész nap, *

és szégyenpírban ég az arcom

a gúnyolók és szemrehányók szava miatt, *

ellenségem és támadóm színe előtt.

Ant. Könyörülj, Uram; ne hagyd, hogy örökségedet gyalázat érje!
3. ant. Kelj fel, Uram, válts meg minket, hiszen irgalmas vagy!
III.

Mindezek most ránk szakadtak, †

téged mégsem feledtünk el, *

és nem szegtük meg szövetségedet.

Szívünk nem fordult el tőled, *

lépteink utadról le nem tértek,

pedig megaláztál a sakálok földjén minket, *

ránk borítottad a halál árnyát.

Ha Istenünk nevét elfelednénk, *

és ha kezünket más isten felé tárnánk,

Isten vajon ezt nem kérné számon? *

A szív titkait csak ő ismeri.

Teérted gyilkolnak mindennap bennünket, *

és leölésre szánt juhoknak tekintenek!

Kelj fel, miért alszol, Uram, *

kelj fel, és ne taszíts el mindörökre!

Miért fordítod el arcodat? *

Elfeleded ínségünket és gyötrelmeinket?

A föld porába alázták lelkünket, *

a földhöz tapadt egész testünk.

Kelj fel, Uram, siess segítségünkre, *

irgalmasságodban válts meg minket!

Ant. Kelj fel, Uram, válts meg minket, hiszen irgalmas vagy!

Uram, kihez mennénk?

Tiéd az örök életet adó tanítás.

ELSŐ OLVASMÁNY

Kezdődik Ozeás próféta könyve

1, 1-9; 3, 1-5

Isten népe iránti szeretetének jelképe a próféta

Az Úr szózatot intézett Ozeáshoz, Beéri fiához, Uzija, Jotam, Acház és Hiszkija júdeai királyok idejében, s Jerobeámnak, Joás fiának, Izrael királyának idejében.

Amikor az Úr szólni kezdett, ezt mondta az Úr Ozeásnak: „Menj, és végy feleségül egy házasságtörő asszonyt, és legyenek bűnben fogant gyermekeid; mert hűtlenül elhagyta az ország az Urat.” El is ment, feleségül vette Gomert, Diblaim lányát. Az asszony fogant, és fiuk született. Ekkor azt mondta az Úr: „Nevezd el Jiszreelnek, mert rövidesen megtorlom Jiszreel vérét Jehu házán, és megszüntetem Izrael házának királyságát. Jiszreel völgyében azon a napon összetöröm Izrael íját.”

Amikor az asszony ismét fogant és leányt szült, így szólt az Úr: „Hívd »Nincs irgalom«-nak, mert ezentúl nem irgalmazok Izrael házának, nem bocsátok meg nekik többé. Júda házához azonban irgalmas leszek: megmentem őket az Úr, az ő Istenük által; nem íjjal, karddal és harccal, nem lovakkal vagy lovasokkal mentem meg őket.” Amikor „Nincs irgalmat” elválasztotta, fogant, és fiút szült. Erre így szólt az Úr: „Nevezd el »Nem népem«-nek, mert nem vagytok többé az én népem, és én sem vagyok többé a ti Istenetek.”

Az Úr később így szólt hozzám: „Menj el újra, és szeress egy olyan asszonyt, aki bár szereti a férje, mégis házasságot tör, úgy, ahogy az Úr szereti Izrael fiait, noha más istenekben bizakodnak, és szeretik a mazsolás kalácsot.” Meg is szereztem magamnak tizenöt ezüstért és másfél mérő árpáért. Azután így szóltam hozzá: „Nálam maradsz hosszú ideig: nem törsz házasságot, nem leszel más férfié, s én is így teszek érted.”

Mert Izrael fiai is sokáig lesznek király és fejedelem nélkül, áldozat és kőoszlopok nélkül, efod és teráfok nélkül. Izrael fiai azután megtérnek. Keresni fogják az Urat, az ő Istenüket és királyukat, Dávidot. Az Úrhoz menekülnek remegve, s az ő javaihoz a végső időkben.

VÁLASZOS ÉNEK

1 Pét 2, 9. 10; Róm 9, 26

Ti választott nemzetség, királyi papság vagytok. * Ti valamikor nem voltatok nép, most pedig Isten népe vagytok.

Ahol azt mondják nekik: „Nem vagytok az én népem”, az élő Isten fiainak hívják majd őket. * Ti valamikor nem voltatok nép, most pedig Isten népe vagytok.

MÁSODIK OLVASMÁNY

Balduin canterburyi püspök értekezéseiből

(Tract. 10: PL 204, 513-514. 516)

Erős a szeretet, mint a halál

Erős a halál, amely képes arra, hogy megfosszon minket az élet ajándékától. Erős a szeretet, amely egy jobb életbe tud bennünket bevezetni.

Erős a halál, amely elég hatalmas arra, hogy megfosszon minket a testi élettől. Erős a szeretet, amelynek hatalma van arra is, hogy amit a halál elzsákmányolt tőlünk, azt visszavegye tőle, és vissza is adja nekünk.

Erős a halál, amelynek senki emberfia nem tud ellenállni. Erős a szeretet, hiszen le tudja győzni a halált, le tudja törni fullánkját, meg tudja szelídíteni támadását, és képes arra is, hogy meghiúsítsa győzelmét. Eljön ugyanis az idő, amikor a halált majd ilyen becsmérlő szó fogja érni: Halál, hol a te fullánkod? Halál, hol a te győzelmed?

Erős a szeretet, mint a halál, mert Krisztus szeretete a halál halála. Ezért mondja: Ó halál, én leszek a halálod; alvilág, én leszek a te halálos marásod. Az a szeretet is, amellyel mi szeretjük Krisztust, olyan erős, mint a halál, mivel ez a szeretet is bizonyos értelemben halál, kioltja tudniillik a régi életet, eltörli a bűnöket, és eltemeti az örök halált hozó cselekedeteket.

Ez a mi Krisztus iránti szeretetünk már viszontszeretet, bár hasonló Krisztus irántunk való szeretetéhez, de kisebb annál. Ő ugyanis előbb szeretett minket, és irántunk tanúsított szeretetével példát adott nekünk, hogy hasonlók legyünk hozzá, levetve a földi ember képét és felöltve a mennyei emberét: ahogy ő szeretett minket, mi is úgy szeressük őt. Hiszen ebben példát adott nekünk, hogy kövessük őt.

Ezért mondja: Tégy a szívedre pecsétnek. Mintha ezt mondaná: „Szeress engem, ahogyan én szeretlek téged. Legyek a lelkedben, emlékezetedben, vágyaidban, sóhajtásaidban, gyötrődésedben és sírásodban. Ember, emlékezz arra, hogy milyenné tettelek, mennyire kiemeltelek a többi teremtmények közül, milyen méltósággal ajándékoztalak meg, mekkora dicsőséggel és tisztelettel koronáztalak meg, milyen kevéssel tettelek kisebbé az angyaloknál, mennyire a lábad alá vetettem mindent. Ne feledd, hogy ennyi mindent tettem érted, de azt se, hogy még mennyi kegyetlenséget és méltánytalanságot is elviseltem érted. Ebből aztán te ítéld meg, hogy nem vagy-e méltánytalan velem szemben, ha nem szeretsz engem. Hiszen ki szeret téged annyira, mint én? Ki teremtett téged, ha nem én? Ki váltott meg téged, ha nem én?”

Uram, vedd ki belőlem a kőszívet, az én megdermedt, körülmetéletlen szívemet; adj nekem új szívet, érző szívet és tiszta szívet! Te, aki megtisztítod az ember szívét és szereted a tiszta szívet, vedd birtokodba szívemet és te lakozz benne, legyen a tiéd és töltsd azt be te, aki több vagy, mint legmerészebb álmaim, és közelebb vagy hozzám, mint legbensőbb énem! Te, aki a szépség mintája és a szentség pecsétje vagy, formáld szívemet képmásoddá; szenteld meg szívemet irgalmaddal, szívem Istene és örökrésze mindig az Isten. Ámen.

VÁLASZOS ÉNEK

Én 8, 6-7; Jn 15, 13

Mint a halál, olyan erős a szerelem. Nyila tüzes nyíl, az Úrnak lángja; * Tengernyi víz sem olthatja el a szerelmet.

Senki sem szeret jobban, mint az, aki életét adja barátaiért * Tengernyi víz sem olthatja el a szerelmet.

KÖNYÖRGÉS

Könyörögjünk!

Urunk, boldogan vallunk téged teremtő és gondviselő Istenünknek. Oltalmazd mindenkor híveidet: újítsd meg bennünk kegyelmi adományaidat, és megújult életünket őrizd meg jóságosan. A mi Urunk, Jézus Krisztus, a te Fiad által, aki veled él és uralkodik a Szentlélekkel egységben, Isten mindörökkön-örökké.

Ámen.

A MKPK jóváhagyásával, 2013

© 1999-2024 J. Vidéky