## 2025. december 20.

## Szombat, adventi idő, 3. hét
3. zsoltáros hét

Olvasmányos imaóra

Istenem, jöjj segítségemre!

Uram, segíts meg engem!

Dicsőség az Atyának, a Fiúnak és a Szentléleknek.
Miképpen kezdetben, most és mindörökké. Ámen. Alleluja.

HIMNUSZ

Ó, népek Megváltója, jöjj,

hadd lássuk a Szűz Gyermekét!

Egész világ, ámulva nézz!

Istenhez méltó születés:

Nem férfi magvából fogant,

de Szentlélektől titkosan,

az Úr Igéje testet ölt,

mint Szűz méhén termett gyümölcs.

A Szűz várandós anya lett,

szemérme sértetlen maradt,

erénye ékszerként ragyog:

Istennek fénylő temploma.

Most hagyd el ezt a nászszobát,

e tisztaságos palotát:

mindkét természet Bajnoka,

kelj útra, futva lelkesen.

Atyának egyenlő Fia,

végy testet, indulj győztesen,

testünknek gyengeségeit

örök erővel izmosítsd.

Vár jászolodnak trónusa,

új fényt lehel az éjszaka,

s már el nem oltja semmi éj:

a hit fényében tündököl.

Krisztus, kegyelmes nagy Király,

neked s Atyádnak tisztelet,

s a Szentléleknek is veled

időtlen századok során. Ámen.

ZSOLTÁROZÁS

1. ant. Adjatok az Úrnak hálát jóságáért, az emberekkel tett nagy csodáiért!
107 (106). zsoltár
Hálaadás a szabadulásért
Isten a tanítást Izrael fiainak adta, amikor békét hirdetett Jézus Krisztus által (ApCsel 10, 36).
I.

Adjatok hálát az Úrnak, mert jó, *

mert örökké szeret minket.

Így szóljanak azok, akiket megváltott az Úr, *

akiket megmentett az ellenség kezéből,

és akiket minden tájról összegyűjtött, †

napkeletről és napnyugatról, *

északról és délről.

Bolyongtak a pusztában, a sivatagban, *

lakott város felé utat nem találtak.

Az éhségtől és a szomjúságtól *

szinte elepedt a lelkük.

Az Úrhoz kiáltottak gyötrelmükben, *

aki szorult helyzetükből kiragadta őket.

Egyenes úton vezette őket, *

hogy lakott városba jussanak.

Adjanak hálát az Úrnak jóságáért, *

az emberek fiaival tett nagy csodáiért,

mert bő vizet adott a szomjazóknak, *

és az éhezőket jóllakatta.

Sötétben, a halál árnyékában ültek, *

nyomorultan, vasra verve,

mert ellenszegültek Isten szavának, *

a Magasságbeli döntését megvetették.

Ezért alázta meg szívüket szenvedéssel, *

elestek, és nem volt, aki fölsegítse őket.

Az Úrhoz kiáltottak gyötrelmükben, *

aki szorult helyzetükből kiragadta őket.

Kivezette őket a sötétből, a halál árnyékából, *

és bilincseiket összetörte.

Adjanak az Úrnak hálát jóságáért, *

az emberekkel tett nagy csodáiért,

mert az érckapukat összetörte, *

és a vas-zárakat összezúzta.

Dicsőség az Atyának, a Fiúnak *

és a Szentléleknek,

miképpen kezdetben, *

most és mindörökké. Ámen.

Ant. Adjatok az Úrnak hálát jóságáért, az emberekkel tett nagy csodáiért!
2. ant. Láthatták az Úr nagy tetteit és csodáit.
II.

A gonoszság útján balgaságba estek, *

és bűneik miatt nyomorba jutottak.

Megutáltak minden eledelt, *

s már a halál kapujához értek.

Az Úrhoz kiáltottak gyötrelmükben, *

aki szorult helyzetükből kiragadta őket.

Elküldte igéjét, és meggyógyította őket, *

életüket kimentette a pusztulásból,

hogy az Úrnak hálát adjanak jóságáért, *

az emberekkel tett nagy csodáiért,

hogy a dicséret áldozatát bemutassák, *

és ujjongással hirdessék tetteit.

Akik hajóikon mély tengerre szálltak, *

és a nagy vizek hátán végezték munkájukat,

azok láthatták az Úr nagy tetteit, *

és csodáit a mély tengeren.

Szavára szélvihar támadt, *

és hullámok tornyosultak:

Felemelkedtek az égig, †

majd lezuhantak a mélységekig, *

s nagy veszedelmükben már kétségbeestek.

Meginogtak, tántorogtak, mint a részeg, *

és odaveszett minden bölcsességük.

Az Úrhoz kiáltottak gyötrelmükben, *

aki szorult helyzetükből kiragadta őket.

Szellővé csendesítette a vihart, *

a hullámok elcsitultak.

Örültek is a nagy csendességnek; *

így vezette őket az óhajtott kikötőbe,

hogy az Úrnak hálát adjanak jóságáért, *

az emberek fiaival tett nagy csodáiért,

és hogy magasztalják őt a nép gyülekezetében, *

és a vének tanácsában is dicsőítsék.

Dicsőség az Atyának, a Fiúnak *

és a Szentléleknek,

miképpen kezdetben, *

most és mindörökké. Ámen.

Ant. Láthatták az Úr nagy tetteit és csodáit.
3. ant. Látják ezt az igazak, és örvendeznek, és megértik az Úr szeretetét.
III.

A folyókat sivataggá tette, *

és a forrásokat szomjas földdé,

a termőföldet pedig szikessé, *

az ott lakók bűnei miatt.

Aztán a pusztát tóvá változtatta, *

a kiszáradt földet vizek forrásává.

Ott telepítette le az éhezőket, *

hogy lakóvárost alapítsanak.

Bevetették földjüket, telepítettek szőlőt, *

és az bőséges termést hozott nekik.

Megáldotta őket, és megsokasodtak, *

és jószágaik számát nem engedte fogyni.

Majd ismét megfogyatkoztak, nyomorba jutottak, *

és gyötrődtek bajtól, szenvedéstől.

De aki a fejedelmeket is megvetéssel sújtja, *

és úttalan pusztán hagyja bolyongani:

az felemelte nyomorából a szegényt, *

és nemzetségüket, mint nyájat megsokasította.

Látják ezt az igazak, és örvendeznek, *

ám bezárul minden gonosz ajka.

Ki olyan bölcs, hogy felfogja ezt, *

és megértse az Úr szeretetét?

Dicsőség az Atyának, a Fiúnak *

és a Szentléleknek,

miképpen kezdetben, *

most és mindörökké. Ámen.

Ant. Látják ezt az igazak, és örvendeznek, és megértik az Úr szeretetét.

A pusztában kiáltónak szava: Készítsétek az Úr útját,

Egyengessétek Istenünk ösvényét!

ELSŐ OLVASMÁNY

Izajás próféta könyvéből

Iz 48, 1-11

Csak Isten ismeri a jövőt

Halljátok, Jákob háza, mind, akik Izrael nevét viselitek, és Júda magvából származtok; ti, akik az Úr nevére esküsztök, és Izrael Istenét emlegetitek, csakhogy nem hűséges szívvel és nem őszintén. Mégis a szent város nevét viselitek, és Izrael Istenére támaszkodtok, akinek ez a neve: „a Seregek Ura”.

Amik eddig történtek, azokat előre kijelentettem, az én szám hirdette meg, én adtam tudtotokra. Aztán hirtelen megtettem, és beteljesedtek. Jól tudtam, hogy megátalkodott vagy, vas inakból van a nyakad és ércből a homlokod, azért jelentettem ki neked jó előre mindent, mielőtt megtörténtek, tudtul adtam neked, nehogy azt mondhasd majd: „Az én bálványom vitte ezeket végbe, az én faragott képem és bálványszobrom határozott így.” Hallottad és láttad ezt mind, teszel-e hát tanúságot róla?

S most új dolgokat jelentek ki neked, elrejtett dolgokat, amiket nem ismersz. Ebben a szempillantásban, éppen most teremtettem meg őket, ezért eddig nem hallottál felőlük semmit, így aztán nem mondhatod: „Nos, én tudtam róluk.” Csakhogy sem nem hallottad, sem nem tudtad, hisz füledet nem nyitottam meg előre, mert tudtam, hogy mindenestül hűtlen vagy, és lázadónak hívnak születésed óta.

Nevemért fogom vissza haragomat, dicsőségemért fékezem magam, nehogy elpusztítsalak. Lám, megtisztítottalak, mint az ezüstöt, kipróbáltalak a nyomorúság kohójában. Magamért, csakis magamért tettem ezt meg. Mert hogy tűrhetném, hogy meggyalázzák nevemet? Dicsőségemet nem engedem át másnak soha.

VÁLASZOS ÉNEK

Iz 48, 10. 11; 54, 8

Kipróbáltalak a nyomorúság kohójában. Magamért, csakis magamért tettem ezt meg. Mert hogy tűrhetném, hogy meggyalázzák nevemet? * Dicsőségemet nem engedem át másnak soha.

Amikor haragom fölgerjedt, egy pillanatra elrejtettem előled arcomat. De most örökre szóló irgalommal megkönyörülök rajtad. * Dicsőségemet nem engedem át másnak soha.

MÁSODIK OLVASMÁNY

Szent Bernát apát homíliáiból: A Szűzanya dicséretére

(Hom. 4, 8-9: Opera omnia, Edit Cisterc. 4 [1966], 53-54)

Az egész világ várja Szűz Mária válaszát

Szent Szűz! Hallottad, hogy méhedben fogansz és fiat fogsz szülni; hallottad, hogy nem férfiútól, hanem a Szentlélek csodája által. Várja az angyal a választ: ideje, hogy visszatérjen az Istenhez, aki küldte. Mi is várjuk tőled, Úrnőnk, az irgalom szavát, hiszen ránk nehezedik száműzetésünk keserves végzete.

Nézd, most felkínálom neked üdvözülésünk váltságdíját: ha beleegyezel, máris üt számunkra a szabadulás órája! Isten örökkévaló Igéjében teremtett minket, és íme: pusztulás vár reánk; a te rövidke válaszodban viszont ott van összesűrítve újjáéledésünk reménye!

Szent Szűz, válaszodért eseng a nyomorult Ádám a paradicsomból száműzött szerencsétlen ivadékaival együtt. Válaszodat kéri Ábrahám és Dávid király is. Válaszodért könyörögnek a többiek, az ősatyák; igen, a te atyáid, akik maguk is a halál árnyékában ülnek. Eléd borulva válaszodat várja az egész világ!

És méltán! Hiszen ajkad szavától függ a nyomorultak megvigasztalódása, a foglyok szabadulása, az ítélettel sújtottak kiváltása: igen, Ádám valamennyi ivadékának, a te nemzetségednek üdve!

Felelj gyorsan, Szent Szűz! Felelj mielőbb az angyalnak, de igazában az angyal Urának! Mondd ki az igét, fogadd be az Igét: mondj ki emberi igét, foganj isteni Igét; ejtsd ki a röppenő szót, és fogadd be az Isten örök Igéjét!

Miért késlekedsz? Félsz talán? Higgy! Tégy vallomást! Fogadd el a felhívást! Legyen most elszánt az alázat, bátran bizakodó a szemérem. Jaj, most nem volna jó, ha a szűzies beállítottságod elfeledné az okosságot! Okos Szűz, ebben az egy dologban ne félj bátor lenni, mert ha kedves is a csendben meghúzódó szemérmetesség, itt most szükségesebb a szóra hajló készség.

Te, boldog Szűz, tárd ki hitre a szívedet, nyisd szólásra az ajkadat, adj utat Teremtődnek belsőd szentélyébe. Figyelj! Aki az egész világ vágya, kinn, az ajtónál kopog! Mi lesz, ha tovább halad, amíg késlekedsz? Ó, akkor hiába kezded újra keresni azt, akit a lelked szeret! Indulj! Siess! Nyiss ajtót! Indulj a hit nevében, siess forró vágyakozásban; nyiss ajtót, és mondj igent!

És Mária így szólt: Íme, az Úr szolgálóleánya vagyok, legyen nekem a te igéid szerint.

VÁLASZOS ÉNEK

Vö. Lk 1, 31. 42

Fogadd el, Szűz Mária, az üzenetet, amelyet az Úr angyala hozott teneked: méhedben fogansz, és világra szülöd az Istent, aki ugyanakkor ember is. * Íme, áldottnak mondanak téged az asszonyok között.

Szíved alatt gyermeket hordozol, mégis Szűzanyának hívnak; Fiat szülsz, de szüzességedet mindenkor sértetlenül őrzöd. * Íme, áldottnak mondanak téged az asszonyok között.

KÖNYÖRGÉS

Könyörögjünk!

Istenünk, az angyali üdvözletkor a te végtelen, örök Igédet úgy fogadta a szeplőtelen Szűz, mint Isten szent temploma, melyet elárasztott a Szentlélek fénye. Engedd, kérünk, hogy példáját követve alázattal vállaljuk szent akaratod teljesítését. A mi Urunk, Jézus Krisztus, a te Fiad által, aki veled él és uralkodik a Szentlélekkel egységben, Isten mindörökkön-örökké.

Ámen.

Hozzátesszük, legalábbis közös zsolozsmázáskor a felhívást:

Mondjunk áldást az Úrnak!

Istennek legyen hála!

Amikor vasárnap vagy főünnep előtt hosszabb vigíliás ünneplést tartanak, a Téged, Isten, dicsérünk himnusz előtt kerülnek sorra a kantikumok és az evangélium, amint azt a Függelék jelzi.

Ha az Olvasmányos imaórát közvetlenül egy másik imaóra előtt mondják, akkor vehető az utóbbinak a himnusza; az Olvasmányos imaóra végén pedig elmarad a Könyörgés és a Felhívás, az ezt követő imaóra elején pedig a bevezető vers és a Dicsőség az Atyának.

A MKPK jóváhagyásával, 2013

© 1999-2024 J. Vidéky