## 2025. szeptember 19.

## Péntek, évközi idő, 24. hét
4. zsoltáros hét

Olvasmányos imaóra

Istenem, jöjj segítségemre!

Uram, segíts meg engem!

Dicsőség az Atyának, a Fiúnak és a Szentléleknek.
Miképpen kezdetben, most és mindörökké. Ámen. Alleluja.

HIMNUSZ

I. Amikor az imaórát éjszaka vagy kora hajnalban mondják:

Felharsan már a kakasszó,

éj sötétet old e jel,

és az éjfél vak rémeit

mint felleget űzi el.

Jóságos Úr, hozzád térünk,

s buzgón kérünk, légy velünk.

Erős, éber Őrként jöttél,

embereknek fényeként,

mikor földön nagy csend honolt,

s ráborult a néma éj,

a halandó emberi nem

halálának jeleként.

Kérünk, Krisztus, ébressz minket,

űzd el gonosz álmaink,

és az éj e börtönéből

kegyelmeddel szabadíts;

add vissza a fényt szemünknek,

életutunk társa légy.

Áldunk téged és Atyádat,

s áldjuk együtt Lelkedet,

a Hármas-egy Istenséget,

békét, fényt és életet,

s neve minden másnál drágább,

minden méznél édesebb! Ámen.

II. Amikor az imaórát a nap nem reggeli órájában végzik:

Teremtő Isten, légy velünk,

minden fény Atyja, kútfeje,

ha szent kegyelmed nincs velünk,

szívünk erőtlen, reszketünk.

Lelkünket Lelked töltse el!

Költözz szívünkbe, Istenünk,

ne tűrjön álnok cselszövőt,

ne tárjon ajtót bűn előtt,

hogy napjaink sok gondja közt,

mivel magához húz e rög,

éljünk vétkektől mentesen,

s vezérünk törvényed legyen.

Jóság Királya, Krisztusunk,

Atyáddal áldás, üdv neked,

s Szentlelkednek, ki Vigaszunk,

örök dicsőség, tisztelet. Ámen.

ZSOLTÁROZÁS

1. ant. Istenem, a bűnösök gyötrése miatt ne rejtőzz el kérésem elől!
55 (54). zsoltár 2-15. 17-24
A hűtlen jóbarát
Jézus remegni és gyötrődni kezdett (Mk 14, 33).
I.

Hajlítsd füledet imádságomra, Istenem, †

ne rejtőzz el kérésem elől, *

figyelj rám, és hallgass meg engem!

Zilált vagyok elmélkedésemben, és zavart vagyok *

az ellenség hangoskodása és a bűnösök gyötrése miatt.

Elhalmoznak engem gonoszságaikkal, *

és haraggal támadnak ellenem.

Bensőmben a szívem remeg, *

halálsejtelmek gyötörnek.

Félelem és rettegés szállt rám, *

borzongás fogott el engem.

És így szóltam: †

„Bár szárnyaim lennének, mint a galambnak, *

hogy elrepülnék, és megnyugodnék!

Igen messze elbujdosnék innen, *

és a pusztaságban laknék.”

Várom azt, aki szabadulást hoz nekem *

a szélvész és vihar fergetegétől.”

Dicsőség az Atyának, a Fiúnak *

és a Szentléleknek,

miképpen kezdetben, *

most és mindörökké. Ámen.

Ant. Istenem, a bűnösök gyötrése miatt ne rejtőzz el kérésem elől!
2. ant. Megszabadít minket az Úr a gonoszok és gyűlölőink kezéből.
II.

Szórd szét őket, Uram, zavard össze nyelvüket, *

látom, hogy pártoskodás dúl az egész városban.

Éjjel-nappal körbejárnak a város falain, †

belül gonoszság, kín és csalárdság, *

a tereken nem szűnik a durvaság és cselszövés.

Mert hogyha ellenségem átkozna engem, *

azt még elviselném.

Vagy ha az akarna fölém kerekedni, aki gyűlöl engem, *

az elől talán elrejtőznék.

De te, olyan ember, aki egyenlő velem, *

jóbarátom és bizalmasom,

akivel oly édes volt a barátságunk; *

az Isten házába is együtt és egy szívvel jártunk.

Dicsőség az Atyának, a Fiúnak *

és a Szentléleknek,

miképpen kezdetben, *

most és mindörökké. Ámen.

Ant. Megszabadít minket az Úr a gonoszok és gyűlölőink kezéből.
3. ant. Vesd az Úrra gondodat, ő majd gondoskodik rólad!
III.

De most Istenhez kiáltok, *

és az Úr megszabadít engem.

Este, reggel és napközben elgondolkodom és sóhajtozom, *

és ő meghallgatja szavamat.

Békét ad, és megment a támadók hadától, *

pedig sokan acsarkodnak ellenem.

Meghallgat az Isten, és megalázza őket, *

ő, aki él öröktől fogva!

Nem lehet rajtuk változtatni, *

nincs bennük istenfélelem.

Ez társaira emel kezet, *

és megszegi adott szavát.

Szája lágyabb, mint a vaj, *

de szíve merő háborúság.

Beszéde simább, mint az olaj, *

de éles, mint a kivont kard.

Vesd az Úrra gondodat, †

ő majd gondoskodik rólad; *

és nem engedi soha, hogy az igaz meginogjon!

De ezeket, Istenem, te elveted, *

a pusztulás gödrébe szórod.

A vérengzők és csalók napjaiknak a felét sem érik el, *

de én, Uram, tebenned bízom!

Dicsőség az Atyának, a Fiúnak *

és a Szentléleknek,

miképpen kezdetben, *

most és mindörökké. Ámen.

Ant. Vesd az Úrra gondodat, ő majd gondoskodik rólad!

Figyelj, fiam, a bölcsességemre,

És okosságomnak nyisd ki a füledet!

ELSŐ OLVASMÁNY

Ezekiel próféta könyvéből

16, 3. 5b-7a. 8-15. 35. 37a. 40-43. 59-63

Jeruzsálem Isten házasságtörő jegyese

Ezt üzeni az Úr, az Isten Jeruzsálemnek: „Származásod és születésed szerint Kánaán földjéről való vagy. Apád amorita, anyád hetita volt. Már születésed napján utáltak, és kitettek a nyílt mezőre.

Elmentem melletted, és láttam, hogy véredben vergődsz. Ezt mondtam neked, amikor véredben voltál: „Maradj életben és növekedj, mint a mezők virága!” S fejlődésnek indultál, felnőttél és eljutottál az érettség koráig. Akkor elmentem melletted, és megláttalak. Elérkezett az időd, a szerelem ideje. Rád terítettem köntösömet, s befödtem mezítelenségedet. Megesküdtem, és szövetséget kötöttem veled – mondja az Úr, az Isten –, és az enyém lettél. Megmostalak vízzel, megtisztítottalak a rád tapadt vértől, és megkentelek olajjal. Díszes ruhát, finom bőrből készült sarut adtam rád, bisszussal öveztelek, és selyembe burkoltalak. Elláttalak ékszerekkel: karkötőt vettem a kezedre, láncot a nyakadra. Az orrodba karikát, a füledbe függőket tettem, fejedre meg ragyogó koronát. Arany és ezüst lett az ékességed, bisszusba, selyembe és pompás ruhába öltözködtél. Lisztláng, méz és olaj lett a táplálékod, egyre szebb lettél, és eljutottál a királyságig. Hírnevet szereztél a népek körében szépségeddel, mert tökéletes volt amiatt a pompa miatt, amibe öltöztettelek – mondja az Úr, az Isten.

Ám te elbíztad magad szépséged miatt, kicsapongó lettél, s minden jöttmentnek felkínáltad magadat.

Ezért, te céda nő, halld az Úr szavát! Nézd, összegyűjtöm minden szeretődet. Fellázítják ellened a tömegeket, megköveznek, kardot döfnek beléd, házaidat lángba borítják, s az asszonyok sokaságának szeme láttára végrehajtják rajtad az ítéletet. Véget vetek kicsapongásaidnak, és nem adsz többé érte bért. Kitöltöm rajtad bosszúmat, megszűnik féltékenységem, megnyugszom, és lecsillapul haragom. Mivel nem gondoltál ifjúságod napjaira, és haragra ingereltél ezekkel, nézd, most saját fejedre hullanak vissza tetteid – mondja az Úr, az Isten. Hát nem követtél el gyalázatot iszonyatos tetteiddel? Ezt mondja az Úr, az Isten: Úgy bánok veled, ahogyan te viselkedtél: semmibe vetted az esküt, és megszegted a szövetséget. Én azonban megemlékezem a szövetségről, amelyet ifjúságod napjaiban kötöttem veled, és örök szövetségre lépek veled.

Te meg visszaemlékezel útjaidra, és szégyenkezel, amikor majd veszem nővéreidet és húgaidat, és leányaidul neked adom őket, de nem a veled való szövetségem jegyében. Megújítom veled a szövetséget, és megtudod, hogy én vagyok az Úr, azért, hogy emlékezzél és szégyenkezzél, szégyenedben ne tudd kinyitni a szád, amikor majd megbocsátok mindent, amit tettél – mondja az Úr, az Isten.”

VÁLASZOS ÉNEK

Vö. Iz 54, 6. 8; Ez 16, 60

Mint egy elhagyott asszonyt, visszahívtalak. Amikor haragom fölgerjedt, elrejtettem arcomat. * Örökre szóló irgalommal megkönyörülök rajtad, mondja Megváltód, az Úr.

Megemlékezem a szövetségről, amelyet ifjúságod napjaiban kötöttem veled, és örök szövetségre lépek veled. * Örökre szóló irgalommal megkönyörülök rajtad, mondja Megváltód, az Úr.

MÁSODIK OLVASMÁNY

Szent Ágoston püspöknek „A pásztorok” című beszédéből

(Sermo 46, 10-11: CCL 41, 536-538)

Készülj fel a megpróbáltatásokra!

Már hallottátok, mit tesznek előszeretettel a rossz pásztorok. Most lássátok azt is, mit hanyagolnak el. A gyengét nem gyámolítottátok, a beteget nem gyógyítottátok, a sérültet, vagyis amelyiknek a csontja tört, nem kötöztétek be. Nem mentetek utána az eltévelyedettnek, nem kerestétek meg az elveszettet. Durván és kegyetlenül hatalmaskodtatok fölöttük, elpusztítottátok és levágtátok őket. Gyenge a bárány, ha olyan gyenge a lelkiereje, hogy nem tud ellenállni a kísértéseknek, amikor azok váratlanul és készületlenül meglepik.

A hanyag pásztor az ilyen benne bízó báránynak nem mondja: Fiam, ha Istennek szeretnél szolgálni, készülj fel igen sok megpróbáltatásra! Keményítsd meg szíved és légy állhatatos! Aki ugyanis így beszél, az megerősíti azt a gyengét, és a gyengéből erőset formál, hogy az ilyen, amikor hisz, ne e világ sikereiben bízzék. Mert ha arra tanították, hogy e világ sikereiben reménykedjék, akkor e sikerekkel együtt maga is tönkremegy, a rászakadó balsorstól sebeket kap, sőt talán bele is hal.

Aki így épít, az nem sziklára építi híveit, hanem csak homokra. A szikla pedig Krisztus volt. A kereszténynek Krisztus szenvedését kell utánoznia, nem pedig gyönyöröket hajhásznia. A gyenge megerősödik, ha azt mondják neki: „Számolnod kell ugyan e világ kísértéseivel, de mindezekből kiment téged az Úr, ha szíved nem fordul el tőle. Mert ő éppen azért jött szenvedni, azért jött meghalni, azért hagyta magát leköpdösni, tövissel megkoronázni, szidalmakkal illetni és végül a fára szegezni, hogy megerősítse szívedet. Ő mindezt érted tette, és te semmit se tettél: sem érte, sem magadért.”

De hát miféle emberek azok, akik attól félnek, hogy megsértik azokat, akiket figyelmeztetnek, és ezért nemcsak hogy nem készítik fel őket a fenyegető kísértésekre, hanem egyenesen evilági boldogulást ígérnek nekik, holott Isten ezt nem ígérte meg ennek a világnak! ő előre megmondta, hogy egészen a világ végéig szenvedés szenvedést ér e földön. És te mégis azt akarod, hogy éppen a keresztény ember legyen mentes ezektől a szenvedésektől? Hiszen neki éppen azért kell többet szenvednie ebben a világban, mert keresztény.

Az Apostol ugyanis ezt mondja: Az üldözésből mindenkinek kijut, aki buzgón akar élni Krisztusban. Mármost, ha neked úgy tetszik, a pásztor, aki azt keresi, ami a tiéd, és nem azt, ami Jézus Krisztusé, azt mondaná: Az üldözésből mindenkinek kijut, aki buzgón akar élni Krisztusban, akkor te azt válaszold neki: „Ha Krisztusban buzgón élsz, akkor minden javad bőséges lesz. És ha most nincsenek is gyermekeid, majd lesznek, és felneveled mindegyiket, és egyiket sem fogod elveszíteni.” Hát ilyen a te építményed? Vigyázz, mit teszel, mire alapozol! Homokra építesz. Rászakad majd a zápor, ráömlik majd az ár, süvít majd a szél, és nekizúdul annak a háznak. Az összedől majd, és nagy romhalmazzá válik.

Vidd mélyebbre a homoknál, és építsd rá a sziklára: Krisztusban legyen, aki keresztény akar lenni. Fordítsa figyelmét Krisztus meg nem érdemelt szenvedéseire, arra figyeljen, aki bűn nélkül volt, és visszafizette azt, amit nem ő rontott el. Figyeljen a Szentírásra, amely ezt mondja neki: Az Úr megostoroz mindenkit, akit fiává fogad. Vagy készüljön fel tehát a megostorozásra, vagy pedig ne akarja, hogy gyermekévé fogadja.

VÁLASZOS ÉNEK

1 Tessz 2, 4. 3

Úgy beszélünk, mint akiket Isten alkalmasnak ítélt az evangélium hirdetésére. * Nem is az embereknek igyekszünk tetszeni, hanem az Istennek.

Igehirdetésünk nem megtévesztésből, hamis szándékból vagy álnokságból fakad. * Nem is az embereknek igyekszünk tetszeni, hanem az Istennek.

KÖNYÖRGÉS

Könyörögjünk!

Urunk, mindenség teremtő és gondviselő Istene, tekints reánk, és engedd megéreznünk irgalmas jóságodat, hogy egész szívvel szolgáljunk neked. A mi Urunk, Jézus Krisztus, a te Fiad által, aki veled él és uralkodik a Szentlélekkel egységben, Isten mindörökkön-örökké.

Ámen.

Hozzátesszük, legalábbis közös zsolozsmázáskor a felhívást:

Mondjunk áldást az Úrnak!

Istennek legyen hála!

Amikor vasárnap vagy főünnep előtt hosszabb vigíliás ünneplést tartanak, a Téged, Isten, dicsérünk himnusz előtt kerülnek sorra a kantikumok és az evangélium, amint azt a Függelék jelzi.

Ha az Olvasmányos imaórát közvetlenül egy másik imaóra előtt mondják, akkor vehető az utóbbinak a himnusza; az Olvasmányos imaóra végén pedig elmarad a Könyörgés és a Felhívás, az ezt követő imaóra elején pedig a bevezető vers és a Dicsőség az Atyának.

A MKPK jóváhagyásával, 2013

© 1999-2024 J. Vidéky